Справа №197/203/26
Провадження №1-кп/197/22/26

Широківський районний суд Дніпропетровської області

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
24 березня 2026 року
приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілої – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
захисниці – адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025040000000418 від 21.04.2025 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Тік Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на отриманні дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України, 
в с т а н о в и в:
21 квітня 2025 року, близько 00 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с. Тихий Став Криворізького району Дніпропетровської області, являючись власником технічно справного мотоцикла марки «Kawasaki», моделі «Ninja», зеленого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (що не належить даному транспортному засобу), всупереч вимогам п.2.9 г), ґ) Правил дорожнього руху України, які забороняють передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння та особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, діючи із необережністю у формі кримінально протиправної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи обізнаним, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та перебуває у стані алкогольного сп`яніння, допустив останнього до керування вищевказаним мотоциклом.
Після цього, 21 квітня 2025 року, близько 00 години 50 хвилин, ОСОБА_7 у порушення вимог пп.1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керуючи технічно справним мотоциклом марки «Kawasaki», моделі «Ninja», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги С042126, що проходить в Криворізькому районі Дніпропетровської області, з боку с. Олександрія в напрямку с. Тихий Став, перевозячи в якості пасажира ОСОБА_8 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її зміни, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, внаслідок чого поруч з електроопорою №11 (л-83), на заокругленні дороги вправо за напрямком його руху, втратив контроль над керуванням мотоциклу та у стані занесення вліво допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої хребтово-спинномозкової травмі, забою грудного відділу спинного мозку, компресійного перелому Th7-Th8 хребців, нижньої параплегії із порушенням функції тазових органів, а пасажир мотоциклу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка супроводжувалася переломами кісток скелету, закритої черепно-мозковою травмою та ускладнилася травматичним шоком, та від яких настала його смерть на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 
У зв`язку з викладеним ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України, що виразилось у допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та яка не має права на керування транспортним засобом, вчиненому особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а іншому потерпілому смерть.
26 лютого 2026 року між сторонами даного кримінального провадження була досягнута угода про визнання обвинуваченим своєї винуватості, яка була укладена між прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) надані повноваження прокурора по даному кримінальному провадженню, та обвинуваченим ОСОБА_5 . При укладенні цієї угоди згідно з п.9 ч.2 ст.52 КПК приймала участь захисниця – адвокат ОСОБА_6 .
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав, що вказана вище угода про визнання обвинуваченим своєї винуватості підлягає затвердженню та просив призначити ОСОБА_5 покарання, погоджене сторонами в цій угоді.
Захисниця - адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні також вважала, що угода підлягає затвердженню та просила призначити її підзахисному погоджене покарання. При цьому вказала, що при укладанні угоди права її підзахисного були додержані, відповідні положення КПК України щодо наслідків укладення цієї угоди роз`яснені, будь-якого впливу для її укладання на підзахисного не здійснювалося.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визвав себе винуватим у вчинені кримінального правопорушення за обставин, вказаних в обвинувальному акті, щиро каявся. При цьому пояснив, що повністю розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою, на яке він погодився. При укладанні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладання угоди на нього не здійснювалося, просив затвердити угоду.
Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про визнання обвинуваченим своєї винуватості та призначення останньому покарання, погоджене в цій угоді.
Потерпілий ОСОБА_7 до підготовчого судового засідання не прибув, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, проти затвердження угоди про визнання обвинуваченим своєї винуватості та призначення йому покарання, погоджене в цій угоді, не заперечує.
Заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши в межах судового розгляду наявні матеріали справи, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження, а саме: між прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисниці – адвоката ОСОБА_6 26.02.2026 року досягнута та підписана угода про визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України.
Відповідно до умов цієї угоди обвинувачений під час судового розгляду беззастережно визнає свою винуватість у інкримінованому йому злочині, щиро кається. Також, сторони угоди погодили покарання обвинуваченому за ст.287 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом також встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, при цьому обвинуваченому було роз`яснено, і суд впевнився в тому, що він правильно розуміє свої права в кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження судом угоди.
Крім цього, судом встановлено, що внаслідок вчиненого обвинуваченим правопорушення у кримінальному провадженні є потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Відповідно до ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суду для дослідження були надані такі письмові згоди потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, відповідно до яких проти затвердження угоди потерпілі не заперечували, надали згоду на призначення покарання в межах санкцій зазначеної вище статті Кримінального кодексу України.
Свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим потерпіла ОСОБА_4 також підтвердила безпосередньо й у підготовчому судовому засіданні.
Перевіривши угоду на відповідність КПК України, суд дійшов до висновку, що вона відповідає діючому законодавству України. Судом також не встановлені визначені ч.7 ст.474 зазначеного вище Кодексу підстави для відмови в затвердженні цієї угоди.
Суд погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ст.287 КК України, що виразилось у допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та яка не має права на керування транспортним засобом, вчиненому особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а іншому потерпілому смерть.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України щодо зазначеного кримінального правопорушення угода про визнання винуватості може бути укладена. 
Узгоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: пропонується в межах, встановлених санкцією ст.287 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 з урахуванням положень, передбачених ст.12 КК України, вчинив нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення суд відповідно до ч.1 ст.66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому згідно із п.13 ч.1 ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Враховуючи викладене суд вважає, що вказана угода підлягає затвердженню, а обвинуваченому ОСОБА_5 належить призначити покарання, узгоджене її сторонами у виді штрафу в межах санкції ст.287 КК України.
Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу на час набрання даним вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не заявлялись. Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Угоду про визнання винуватості від 26 лютого 2026 року, укладену між прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисниці – адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025040000000418 від 21.04.2025 року, з обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України – затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.
На період набрання даним вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 – не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Копію вироку після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

С у д д я: ОСОБА_1