ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/21808/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2024 року №36183/13-01-24-08 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 490750,02 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2024 року №36090/13-01-24-08 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 340,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2024 року №36094/13-01-24-08 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 40895,85 грн;
- податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2024 року №36093/13-01-24-08 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 1020,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акта перевірки від 29.07.2024 року №31824/13-01-24-08-03/3647806416 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року», висновки якого, на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства України. Зокрема, вказує, що висновок контролюючого органу про отримання позивачем оподатковуваного доходу у сумі 2181112,00 грн у вигляді p2p-переказів є необґрунтованим, оскільки вказані кошти є позиками, отриманими від фізичних осіб на умовах поворотності, що підтверджується наданими до перевірки розписками. Позивач наголошує, що відповідачем не було здійснено належного аналізу походження коштів та призначення платежів, а акт перевірки не містить правової оцінки наданим первинним документам. Крім того, зазначив, що податковий орган у запиті про надання інформації не дотримався вимог чіткості, не вказавши конкретних дат та рахунків, за якими виникли питання, чим позбавив платника можливості надати вичерпні пояснення. Позивач вважає, що оскільки грошові кошти у формі позики не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, обов`язок щодо їх декларування відсутній. А тому, на його думку, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.08.2024 року №36183/13-01-24-08, №36090/13-01-24-08, №36094/13-01-24-08, №36093/13-01-24-08 є протиправними та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та посилається на те, що Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , результати якої оформлені актом від 29.07.2024 року №31824/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 . Зокрема вказав, що за результатами аналізу інформації Національного банку України та ДПС України встановлено надходження на банківські рахунки позивача у 2023 році грошових коштів у вигляді переказів між фізичними особами з використанням реквізитів ЕПЗ (p2p-платежі) на загальну суму 2181112,00 грн. Надісланий на адресу платника податків запит про надання пояснень та їх документального підтвердження був виконаний позивачем лише частково, а надані до перевірки розписки про отримання позик та банківські виписки не дозволили встановити дійсне призначення платежів та спростувати факт отримання доходу. Відповідач наголошує, що за відсутності належного підтвердження природи цих коштів як поворотних, вони вважаються іншими доходами, що підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах. Також зазначив, що позивачем не забезпечено зберігання документів та не надано їх у повному обсязі, що є порушенням ст.44 Податкового кодексу України. Вважає, що викладені в акті перевірки висновки є обґрунтованими, а прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення від 21.08.2024 року №36183/13-01-24-08, №36090/13-01-24-08, №36094/13-01-24-08, №36093/13-01-24-08 є правомірними. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 28.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
06.05.2024 року Головним управлінням ДПС у Львівській області направлено позивачу повідомлення №13413/6/13-01-24-11 щодо надання пояснень та документального підтвердження щодо отриманого доходу у 2023 році в сумі 2173810,00 грн у вигляді переказу між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (сервіс р2р-платежі).
13.06.2024 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято наказ №3141-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 )».
Вказаний наказ разом із письмовим повідомленням від 14.06.2024 року №419/13-01-24-08-08 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки вручені позивачу 19.06.2024 року. Зокрема, у вказаному повідомленні було зазначено: «У зв`язку із вказаним, ОСОБА_1 (РНОКПІП НОМЕР_1 ) відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема первинні та інші документи, які підтверджують отримання доходів і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.».
Позивач надав до перевірки розписки про отримання позик на 29 арк. та частково банківські виписки. У зв`язку із цим, 26.07.2024 року відповідачем складено акт про ненадання документів до перевірки.
Відповідачем у період з 22.07.2024 року по 26.07.2024 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, за результатами якої складено акт від 29.07.2024 року №31824/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 .
За висновками Акта перевірки позивачем порушено вимоги:
- підп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.«в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік;
- п.163.1. ст.163, підп.164.1.1. п.164.1 ст.164, підп.164.2.20. п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік на загальну суму 392600,16 грн;
- підп.1.2, підп.1.3, підп.1.5, підп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», в результаті чого донараховано військового збору за 2023 рік на загальну суму 32716,68 грн;
- п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 ПК України, за незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів.
Вказані висновки контролюючого органу обґрунтовані, зокрема, тим, що до Головного управління ДПС у Львівській області листом від 26.03.2024 року №8651/7/99-00-24-01-02-07 від Державної податкової служби України надійшла інформація, яку отримано від Національного банку України (лист від 20.03.2024 року №24-0006/21625/БТ), про надходження переказів на карткові рахунки позивача від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі).
Зокрема, за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року платник податків - фізична особа ОСОБА_1 , згідно з наданою інформацією, отримав дохід у вигляді – «інші доходи», крім зазначених у ст.165 ПК України, в розмірі 2181112,00 грн.
Водночас ОСОБА_1 не надав до податкових органів декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік та не задекларував суму загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік з отриманих переказів від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 2181112,00, в результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 392600,16 грн та суму військового збору у розмірі 32716,68 грн, а також у зв`язку з ненаданням первинних документів до перевірки, в тому числі на запит контролюючого органу.
На підставі висновків акта перевірки від 29.07.2024 року №31824/13-01-24-08-03/3647806416, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.08.2024 року:
- №36183/13-01-24-08 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 490750,02 грн;
- №36090/13-01-24-08 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 340,00 грн;
- №36094/13-01-24-08 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 40895,85 грн;
- №36093/13-01-24-08 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в сумі 1020,00 грн.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оскаржуваними рішеннями контролюючого органу, вважає їх протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно підп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
За приписами п.163.1 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 164.1 ст.164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Відповідно до підп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Згідно п.164.3 ст.164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначений ст.168 ПК України.
За приписами підп.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Пунктом 167.1 ст.167 ПК України передбачено, що cтавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Доходи, визначені ст.163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України).
Як видно з матеріалів справи, під час податкової перевірки за відомостями, наданими Державною податковою службою України (лист від 26.03.2024 року №8651/7/99-00-24-01-02-07) від Національного банку України (лист від 20.03.2024 року №24-0006/21625/БТ), встановлено, що у 2023 році позивач отримав дохід у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 2181112,00 грн, із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі).
P2P-платежі (з англ. peer-to-peer або person-to-person) це грошові перекази від однієї людини іншим людям. P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках. Такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів рідним, знайомим, друзям.
Але разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами в такому обсязі, річна сума якого перевищує 2 млн. грн та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання грошових коштів в такому значному обсязі, свідчить про отримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 у 2023 році доходів від певного виду діяльності на території України.
Вказані доходи у сумі 2181112,00 грн, які надійшли на банківські рахунки позивача, останній не задекларував та не спростував той факт, що вказані грошові кошти не є його доходом.
Враховуючи факт ненадання позивачем належних первинних документів з приводу одержання вказаної суми коштів, податковий орган підставою вказав на необхідність сплати ним податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5%.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15.10.2025 року у справі №460/11335/24, які в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.
Щодо посилань позивача на поверхневість акта перевірки та неналежний аналіз походження коштів, суд вказує, що обов`язок документального підтвердження того, що отримані кошти не є об`єктом оподаткування, покладається саме на платника податків. Позивач, визнаючи факт отримання коштів, не надав до суду доказів, які б ідентифікували кожен платіж як такий, що відповідає наданим контролюючому органу розпискам.
Водночас суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що акт перевірки не містить інформації про відкриті позивачем банківські рахунки із зазначенням банків та обсягів операцій по цим рахункам, як підставу для скасування оскаржуваних рішень відповідача, позаяк надходження коштів на банківські рахунки позивача у сумі 2181112,00 грн підтверджені Національним банком України, за результатами здійснення ним функції нагляду за діяльністю банків та надавачів платіжних послуг, а також аналізу операцій клієнтів фізичних осіб, які використовують електронні платіжні засоби.
Статтею 165 ПК України визначено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.
Як наслідок саме на позивача, як платника податків, покладається обов`язок доведення того, що отримані ним кошти на його банківські рахунки не є доходом та об`єктом оподаткування відповідно до ст.165 ПК України
Однак позивач не спростував належними доказами відомостей, відображених контролюючим органом у вказаному вище листі та акті перевірки, з приводу того, що отримані на його рахунки кошти не є доходом, який підлягає оподаткуванню згідно ст.165 ПК України.
Також не заслуговують на увагу твердження позивача з приводу того, що податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, позаяк приведені позивачем обставини не спростовують факту відображеного в інформації НБУ щодо надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.
При цьому суд зазначає, що фізична особа, відкриваючи банківські рахунки, зобов`язана знати про стан усіх відкритих нею банківських рахунків, на які надходили кошти, та переліку осіб, які здійснювали такий переказ, а, як наслідок, доводи позивача про те, що відсутність конкретизації рахунків, установ банку та номеру розрахункового рахунку у вказаному листі-запиті та переліку осіб, які здійснювали такий переказ, позбавило позивача можливості чітко зрозуміти, яку інформацію необхідно було надати, не є тими обставинами, наявність яких була перешкодою в реалізації позивачем обов`язку, визначеного п.п.44.1, 44.3 ст.44, підп.73.3.3 п.73.3 ст.73, п.85.2 ст.85 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 року у справі №460/15892/24 та від 16.12.2025 року у справі №380/11143/25.
Крім того, відповідно до вимог підп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 49.1 ст.49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно з підп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
За приписами п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Враховуючи факт неподання позивачем річної декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, суд приходить висновку про правомірність застосування відповідачем оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 21.08.2024 року №36090/13-01-24-08 до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 на підставі п.120.1 ст.120 ПК України, штрафу у розмірі 340,00 грн.
Що стосується правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.08.2024 року №36093/13-01-24-08, яким відповідачем застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 44.3 ст.44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше як 1095 днів з дня податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно з п.82.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Суд встановив, що перед проведенням перевірки контролюючим органом надіслано позивач запит від 06.05.2024 року №13413/6/13-01-24-11, в якому відповідачем було запропоновану позивачу надати документи про походження коштів, які надійшли на його банківський рахунок у 2023 році у сумі 2173810,00 грн.
Крім того, 14.06.2024 року позивачу надіслано письмове повідомлення №419/13-01-24-08-08 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Зокрема, у вказаному повідомленні було зазначено: «У зв`язку із вказаним, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України слід, починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема первинні та інші документи, які підтверджують отримання доходів і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.».
Позивач надав до перевірки розписки про отримання позик на 29 арк. та частково банківські виписки.
Таким чином, як до початку перевірки, так і під час її проведення, позивачем жодних документів, що стосуються предмета перевірки, а саме: документів та пояснень щодо неподання декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, квитанцій про сплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору, копій виписок банків по усіх відкритих рахунках в банку, інших наявних документів, що стосуються предмета перевірки, податковому органу не було надано, про що останнім 26.07.2024 року складено відповідний акт.
Окремо суд звертає увагу, що позивачем і під час розгляду справи до суду не надано жодних документів, які б стосувалися предмету перевірки та спростовували висновки податкового органу про отримання ним у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.
З огляду на викладене, суд приходить висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.08.2024 року №36093/13-01-24-08, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2024 року №36183/13-01-24-08, №36090/13-01-24-08, №36094/13-01-24-08, №36093/13-01-24-08 є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України. Обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатися підставами для їх скасування.
Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності.
Поряд з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.08.2024 року №36183/13-01-24-08, №36090/13-01-24-08, №36094/13-01-24-08, №36093/13-01-24-08 – слід відмовити.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.