ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 р. 	Справа № 520/6743/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 (суддя: Бадюков Ю.В., м. Харків) по справі № 520/6743/25
за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" 
до  Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків   
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Харківводоканал" (далі по тексту - позивач, КП "Харківводоканал") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту - відповідач, Північне МУ ДПС ВПП), в якій просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення № 3/4-3500 від 12.03.2025 про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» на підставі рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12.03.2025 № 3/4-3500 з рахунків позивача за платіжними інструкціями від 24.03.2025 № 449, від 24.03.2025 № 450, від 24.03.2025 № 451, від 24.03.2025 № 452, від 25.03.2025 № 478, від 25.03.2025 № 479, від 25.03.2025 № було стягнуто грошові кошти на загальну суму 2 645 022,82 грн. з подальшим їх спрямуванням на погашення податкового боргу підприємства.
КП «Харківводоканал» не погоджується з рішенням № 3/4-3500 з підстав його протиправності та незаконності у зв`язку з відсутністю у контролюючого органу повноважень для повторного застосування положення п.95.5 ст.95 ПК України, оскільки контролюючим органом до підприємства вже застосовані положення ст. 95.5 ПК України, оскільки на теперішній час є діючим рішення податкової, винесене з застосуванням спрощеної процедури ще у 2018 році, а саме рішення від 05.12.2018 №1 про стягнення усієї суми податкового боргу за рахунок готівкових коштів КП «Харківводоканал». За вказаним рішенням контролюючим органом систематично здійснюється вилучення готівкових коштів з кас підприємства. При цьому, позивач жодним чином не здійснює перешкод таким діям Північного МУ ДПС ВПП.
Ухвалюючи оскаржуване рішення № 3/4-3500 про стягнення податкового боргу з КП «Харківводоканал», в якому зазначено, що стягненню підлягає уся сума податкового боргу Північне МУ ДПС ВПП припустився порушення приписів п.п. 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якими унормовано, що тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких, станом на дату початку можливих бойових дій, є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях. Тобто, усі стягнені за спірним рішенням кошти повинні будуть спрямовані на погашення податкового боргу за січень 2017, серпень 2018 років, що суперечить приписам п.п. 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Контролюючий орган вже здійснює заходи, спрямовані на стягнення податкового боргу у порядку, належної до застосування ст. 96 ПК України, що виключає можливість одночасного застосування норми п.95.5 ст.95 ПК України. Відповідачем не було дотримано встановленого положеннями ст. 96 ПК України обов`язкового порядку погашення податкового боргу комунального підприємства.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 адміністративний позов Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул. Конторська, буд. 90, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ 03361715) до Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ 44131658) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.
Визнано незаконним та скасовано Рішення № 3/4-3500 від 12.03.2025 року про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ 44131658) на користь Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул. Конторська, буд. 90, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ 03361715) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422, 40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з викладенням висновків, що не відповідають обставинам справи, просив скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у зв`язку з несплатою позивачем самостійно задекларованих та узгоджених сум грошових зобов`язань (на підставі п.54.1 ст.54 роз.ІІ ПКУ та які не підлягають оскарженню згідно з п.56.11 ст.56 розд. ІІ ПКУ), в установлені законодавством строки, керуючись вимогами п.59.1 ст. 59 ПКУ, підприємству надіслано податкову вимогу від 07.06.2016 за № 7-17. КП «Харківводоканал» постійно з 2016 року має несплачений податковий борг, податкова вимога не втратила своєї юридичної сили на теперішній час. Законом України № 3219-IX від 30.06.2023 внесені зміни до ст. 69 Податкового кодексу України. Відповідно до пп. 69.40 п. 10 р. ХХ ПКУ, тимчасово з 01.08.2023 контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року. Також зазначив, що податковий борг КП «Харківводоканал» з ПДВ за період з 15.06.2020 по 02.03.2023 є предметом розгляду в судовій справі № 520/10042/23 за позовом Північного МУ до КП «Харківводоканал» щодо стягнення податкового боргу в сумі 312 672 981, 34 грн. відповідно до ст. 95 ПКУ.
Податковий борг, який виник після 02.03.2023 та несплачений станом на 12.03.2025 по задекларованих зобов`язаннях з ПДВ складає 144 026 365,00 грн., підлягав стягненню за рішенням заступника начальника Північного міжрегіонального управління від 12.03.2025 №3/4-3500, яке прийнято на підставі п.95.5 ст. 95 ПКУ, оскільки сума боргу не сплачена протягом 90 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку його сплати.
Зауважив, що, відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПКУ, контролюючому органу надано право на здійснення заходів щодо погашення платником податків податкового боргу. Тобто, контролюючим органом правомірно та на законних підставах проведено необхідний перелік дій, визначений законодавцем відповідно до ст. 95 ПК України, щодо стягнення коштів платника в рахунок погашення податкового боргу КП «Харківводоканал» за рішенням контролюючого органу без звернення до суду відповідно до умов п.95.5 ст.95 ПКУ та з урахуванням пп. 69.40 ПКУ.
Позивачем подано відзив, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку письмового (спрощеного позивного) провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що заступником начальника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Тетяною Самойленко прийнято рішення 12.03.2025 № 3/4-3500, яким відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу, який не сплачено протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати в сумі 16 766 800, 59 грн. шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей Комунального підприємства "Харківводоканал", 033461715.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим контролюючим органом рішенням, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у рішенні, що оскаржується, вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі, та свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України, в редакції, чинній на час прийняття рішення, встановлено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках:
рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;
рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов:
1) стягнення коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду;
2) стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги;
3) податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки;
4) за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати;
5) за умови та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, водночас, у разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання.
Таким чином, сукупність вказаних обставин наділяє правом керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу.
Висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.06.2021 у справі № 440/4736/19, відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України рішення контролюючого органу є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи, а посилання контролюючого органу на наказ, яким затверджена примірна форма рішення не є нормативно-правовим актом, що не спростовує необхідність чіткого і зрозумілого формулювання такого рішення в частині визначення джерела, за рахунок коштів якого буде здійснено погашення податкового боргу, а також конкретної суми, яка підлягає стягненню, та підстави виникнення цього податкового боргу.
Суд касаційної інстанції вважає, необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана, із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
Тож, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, сплив 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням № 3/4-3500 від 12.03.2025 вирішено відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України здійснити погашення усієї суми податкового боргу Комунального підприємства "Харківводоканал", який не сплачено протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, в сумі 16 766 800,59 грн..
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" має податковий борг з 2016 року.
Однак, оскаржуване рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків № 3/4-3500 від 12.03.2025 не містить відомостей щодо податкових декларацій або уточнюючих розрахунків, що були подані позивачем до контролюючого органу, несплати грошових зобов`язань, по яким більш ніж 90 днів обумовлене виникнення податкового боргу підприємства.
При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано доказів, що на час прийняття спірного рішення контролюючим органом встановлено відсутність зобов`язань держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.
Крім того, оскаржуване рішення разом із зазначенням суми податкового боргу, який підлягає стягненню, має містити інформацію щодо періоду його виникнення, оскільки у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
Отже, у спорах щодо правомірності прийнятих згідно з п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення.
Така правова позиція, щодо застосування п. 95.5 ст. 95 ПК України міститься у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №805/1427/17.
В зазначеній постанові Верховний Суд також зазначав, що принцип правової визначеності як загальний правовий принцип поширюється, в тому числі на етап правозастосування. Органи державної влади повинні дотримуватися цього принципу та забезпечувати правову передбачуваність прийнятих ними рішень, що досягається, зокрема чіткістю визначення правового стану особи, якої стосується індивідуальний акт.
Колегія суддів наголошує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У разі якщо рішенням порушені права, свободи або законні інтереси особи, яка оскаржила до суду це рішення, суд визнає протиправним та скасовує індивідуальний акт чи окремі його положення, як це передбачено пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України. Однак, суд не наділений повноваженнями вносити зміни до рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема визначити, яка сума податкового боргу підлягає стягненню, якщо сума податкового боргу в рішенні не вказана.
Водночас, суд звертає увагу на те, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Однак, як слушно зазначив суд першої інстанції, у цьому випадку, недоліки оскаржуваного рішення впливають на можливість чітко встановити його зміст, зокрема розмір суми, яка підлягає стягненню та підстави її виникнення, що свідчить про суттєвість таких недоліків та їх безпосередній вплив на правомірність рішення контролюючого органу.
У постанові від 05.02.2021 у справі № 815/6356/15 Верховний Суд зазначив, що відсутність у податковому повідомленні-рішенні посилання на законодавчий акт, на підставі якого відповідачем застосовано штрафні санкції та визначено їх розмір суттєво впливає на правомірність такого рішення, а суд позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що відсутність у рішенні Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків № 3/4-3500 від 12.03.2025 вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Північного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків № 3/4-3500 від 12.03.2025 стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу є неправомірним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 по справі № 520/6743/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко