У Х В А Л А
Іменем України
Справа № 285/727/26 
провадження № 1-кс/0285/162/26
12 лютого 2026 року   м. Звягель

Слідча суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , 
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні 
клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури
про арешт тимчасово вилученого майна
у кримінальному провадженні №12026060530000085, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, – 
ВСТАНОВИЛА:
Прокурор 09.02.20265 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Renault Symbol», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі по тексту – автомобіль Renault), який на праві власності належить ОСОБА_4 , із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування. 
Клопотання обґрунтоване тим, що 07.02.2026 близько 17 год працівниками СРПП Звягельського РВП ГУНП в житомирській області в с. Чижівка по вул. Лісова, буд. 26 Звягельського району, Житомирської області було зупинено автомобіль Renault під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконує рішення суду та позбавлений права керування, однак продовжує керувати транспортним засобом. 
Цього ж дня в ході огляду місці події працівниками поліції у ОСОБА_5 був вилучений автомобіль Renault, який в подальшому доставлений до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів по вул Шепетівській 2 в м. Звягель.
По даному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Прокурор посилається на те, що вказаний транспортний засіб є знаряддям кримінального правопорушення, існує пряма загроза збереження нерухомого майна, ризик відчуження автомобіля, його розбирання на запчастини або приховування, що в подальшому унеможливить виконання вироку в частині спеціальної конфіскації майна.
У зв`язку з цим вважає, що є необхідність в накладенні на арешту на автомобіль Renault.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, зазначених у ньому.
Власник майна ОСОБА_4 про дату розгляду справи повідомлена в порядку, визначеному КПК, до суду не прибула.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку. 
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Статтями 7,16 КПК України встановлено, що однією з загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Так, ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно із наданими до клопотання матеріалами у Звягельському районному відділі поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №12026060530000085, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за фактом того, що 07.02.2026 близько 17год по вул Лісова, 26 в с Чижівка Звягельського району зупинено автомобіль Renault під керуванням ОСОБА_5 , , який позбавлений права керування транспортними засобами згідно із рішенням суду.
Зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту вбачається, що його метою є збереження майна як речового доказу, однак встановлено, що прокурор, подавши клопотання, не дотрималась вимог ч.2 ст.171, ч.3 ст.132 КПК України, так як не обґрунтувала підставу та мету накладення арешту відповідно до положень ст.170 КПК України.
Встановлено, що досудове розслідування розпочате за ч.1 ст.382 КК України відносно ОСОБА_5 , який позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до рішення суду.
Водночас, диспозиція ч.1 ст.382 КК України передбачає відповідальність за невиконання судового рішення, тобто умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Невиконання судового акта – це бездіяльність, що полягає у незастосуванні, передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. При цьому, санкцією цієї статті не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Отже, автомобіль Renault не відповідає ознакам речового доказу, передбаченим ст.98 КПК України у провадженні, внесеному до ЄРДР за ст.382 КК України,
Накладення арешту на транспортний засіб у даному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна чи третіх осіб і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом, та завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.
За відсутності фактичних даних, що підтверджують відповідність вказаного майна критеріям речових доказів, визначених ст.98 КПК України, накладення арешту на нього є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, а отже порушує принцип пропорційності втручання у право власності.
Аналізуючи наведене, приходжу висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке зазначене у клопотанні прокурора.
Крім того, враховую й те, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , тобто особа, яка не керувала транспортним засобом. У даному випадку арешт автомобіля майна може призвести до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, – 
ПОСТАНОВИЛА:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури про накладення арешту на вилучене майно а саме: автомобіль марки «Renault Symbol», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідча суддя ОСОБА_1