Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Справа№200/1236/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
в с т а н о в и в:
У лютому 2026 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.12.2025 року №914250832481 про відмову у перерахунку його пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести йому перерахунок пенсії з 01.01.2026 року на підставі заяви від 16.12.2025 року, із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05.08.1995 року по 21.03.2000 року у КСП «Берестовий» згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 27.12.1978 року.
Позов обґрунтовував тим, що оскарженим рішенням йому неправомірно відмовлено в перерахунку пенсії за віком з посиланням на недоліки заповнення трудової книжки 
Вважаючи свої пенсійні права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав законодавство, що регулює спірні правовідносини, та зміст оскарженого рішення. Вважав, що воно відповідає вимогам законодавства. Просив в задоволенні позову відмовити.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача.
16.12.2025 року він подав до органу Пенсійного фонду України заяву про перерахунок пенсії (вид перерахунку: «Зміна страхового стажу набутого до 01.01.2004»), до якої додав свою трудову книжку.
Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.12.2025 року № 914250832481 в перерахунку пенсії відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що до страхового стажу не підлягає зарахуванню період роботи з 05.08.1995 року по 21.03.2000 року, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи. Зазначений період трудової діяльності потребує додаткового підтвердження.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. 
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною 1 ст. 9 зазначеного Закону визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.
Оскарженим рішенням позивачу відмовлено в перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 05.08.1995 року по 21.03.2000 року, оскільки запис про звільнення в трудовій книжці не завірений підписом відповідальної особи.
Судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_2 , заповнення якої розпочато 27.12.1978 року, та встановлено, що протягом спірного періоду з 05.08.1995 року по 21.03.2000 року позивач безперервно працював у КСП «Берестовий».
В трудовій книжці містяться посилання на відповідні накази (зокрема, про прийняття на роботу та про звільнення); зазначено відповідальну особу, яка заповнювала трудову книжку, міститься печатка підприємства.
В трудовій книжці дійсно відсутній підпис відповідальної особи, яка заповнила запис про звільнення. 
Проте, щодо заповнення трудової книжки, суб`єктом владних повноважень не враховані положення чинних у відповідний час нормативно-правових актів, зокрема Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, відповідно до яких заповнення трудової книжки проводиться роботодавцем, а не працівником.
Крім того, суб`єктом владних повноважень не враховані положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Вказані обставини та положення законодавства органом Пенсійного фонду України враховані не були, що призвело до порушення пенсійних прав позивача.
З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення основних позовних вимог шляхом, який гарантував би повне їх відновлення (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
Щодо дати, з якої позивачу слід перерахувати пенсію
Позивач просив суд зобов`язати відповідача провести перерахунок його пенсії з 01.01.2026 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Аналогічні положення містяться в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.
За перерахунком пенсії позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.12.2025 року, і саме з цією заявою він пов`язував свої позовні вимоги. Отже, його пенсія підлягала перерахунку з 01.01.2026 року (тобто, з першого числа наступного місяця (ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»)).
Отже, дата перерахунку пенсії чітко наведена в ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За відсутності спору в цій частині така дата не потребує додаткового відображення в резолютивній частині судового рішення, з огляду на що відповідні позовні вимоги позивача (щодо дати перерахунку пенсії) як передчасні задоволенню не підлягають. 
Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 1 064,96 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Решта судового збору в сумі 0,04 грн. такому стягненню не підлягає, оскільки вона зайве сплачена за подання даного позову в електронній формі. Разом з тим такий судовий збір може бути повернутий позивачу з бюджету за його заявою (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).
При обчисленні розміру судового збору судом враховані положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158Б; код ЄДРПОУ 20490012) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.12.2025 року №914250832481, прийняте щодо ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2025 року про перерахунок пенсії із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи з 05.08.1995 року по 21.03.2000 року, що відображений в його трудовій книжці, і у зв`язку з цим провести перерахунок його пенсії.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158Б; код ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 (дев`яносто шість) коп.
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення судом складено 20 березня 2026 року. 

Суддя Т.В. Логойда