ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/932/26 Справа № 212/191/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника — адвоката Лященко А.М., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 12 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень
в с т а н о в и л а :
постановою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 23 грудня 2025 року о 13:10 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ДЕУ Нубіра», н/з НОМЕР_1 , по вул. М. Зінчевського, 12, у Покровському районі м. Кривого Рогу, будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, що вчинено повторно протягом року, оскільки він був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою від 13 жовтня 2025 року, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.
На зазначену постанову захисник — адвокат Лященко А.М., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у частині застосування оплатного вилучення транспортного засобу.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що до суду було подано клопотання адвокатом Лященко А.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, однак судове засідання відбулося, і постанову було ухвалено, чим порушено процесуальні права сторони захисту.
Також зазначає, що оплатне вилучення транспортного засобу є найсуворішим видом стягнення за ст. 126 КУпАП, який може застосовуватися лише до транспортного засобу, що перебуває у приватній власності правопорушника. Транспортний засіб «ДЕУ Нубіра», н/з НОМЕР_1 , не належить правопорушнику, оскільки його власником є мати ОСОБА_1 — ОСОБА_2 . Наразі ОСОБА_2 перебуває у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні сина, а її чоловік є безвісно відсутнім під час виконання бойового завдання із захисту та оборони України.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не працює, є студентом та перебуває на повному утриманні матері. Без оплатне вилучення транспортного засобу негативно вплине на матеріальний та моральний стан ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , погіршить їх якість життя.
ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Лященко А.М. у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду справи. До апеляційного суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі сторін.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати заходів для скорочення строків судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи, з урахуванням її складності, поведінки сторін та предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перешкодам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§ 66–69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника — адвоката Лященко А.М. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів і зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та порушення ним ПДР України, встановлені судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Твердження захисника — адвоката щодо проведення судового засідання за наявності заяви про відкладення не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зазначена заява була направлена захисником 12 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд», тобто в день судового засідання, при цьому зареєстрована лише 19 лютого 2026 року. Зазначене свідчить про те, що заява захисника надійшла до суду після закінчення робочого часу та, відповідно, після проведення судового засідання.
Отже, суд першої інстанції на момент розгляду справи не мав клопотання про відкладення судового розгляду. Крім того, апеляційний суд зазначає, що ряд попередніх судових засідань уже відкладався за заявами захисника.
Доводи апеляційної скарги захисника — адвоката Лященко А.М., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , щодо застосування надто суворого адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу є такими, що не узгоджуються з висновками суду першої інстанції, оскільки судом застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що є обов`язковими видами стягнення, при цьому судом зазначено, що оплатне вилучення транспортного засобу не застосовується.
Так, санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, суд має право застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу або не застосовувати його.
При цьому санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП та нормами КУпАП загалом не передбачено такого виду адміністративного стягнення, як безоплатне вилучення транспортного засобу, на яке посилається захисник — адвокат Лященко А.М.
Відповідно до ст. 25 КУпАП оплатне вилучення та конфіскація предметів, а також позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, заборона здійснення лобіювання — лише як додаткові; інші адміністративні стягнення, зазначені в ч. 1 ст. 24 цього Кодексу, застосовуються лише як основні.
Апеляційний суд звертає увагу, що формулювання «без оплатного вилучення транспортного засобу» означає незастосування такого виду стягнення, а не його різновид і не є тотожним безоплатному вилученню (конфіскації).
Отже, тлумачення захисника — адвоката Лященко А.М. про те, що зазначення судом у резолютивній частині формулювання «без оплатного вилучення транспортного засобу» є застосуванням окремого виду адміністративного стягнення, є помилковим та суперечить змісту постанови суду першої інстанції, оскільки суд прямо зазначив про незастосування такого додаткового стягнення.
Інші застосовані види адміністративних стягнень до ОСОБА_1 є безальтернативними та обов`язковими, і їх застосування не заперечується стороною захисту.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з матеріалами справи і вимогами КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції — без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника - адвоката Лященко А.М., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 12 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без застосування оплатного вилучення транспортного засобу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина СВІЯГІНА