Єдиний унікальний номер 741/244/26
Провадження № 2/741/643/26

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 06 квітня 2026 року 

Носівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Киреєва О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі – Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
12 лютого 2026 року Банк звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що monobank – це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проєкту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного номера в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку і за рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 05 вересня 2019 року відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05 вересня 2019 року (далі – Договір), відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена.
Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26899,41 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою від 17 лютого 2026 року у справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов – протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана позивачем 18 лютого 2026 року, а відповідачем – 03 березня 2026 року, що підтверджується відповідно довідками про доставку електронних листів та повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення з ідентифікатором «R067104943290».
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.
03 квітня 2025 року представник відповідача – адвокат Максимів В.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив долучити відзив до матеріалів справи, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначив, що вважає, що відзив поданий у встановлений строк, оскільки відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі взагалі не отримувала, про справу дізналася з повідомлення в мобільному додатку «ДІЯ». 24 березня 2026 року представник відповідача ознайомився із матеріалами справи у підсистемі «Електронний суд». 
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом встановлено, що представник відповідача подав відзив поза межами строку, встановлено судом, поважних причини пропуску строку не зазначив, не просив поновити зазначений строк, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами без урахування обставин, викладених у відзиві.
Доводи представника відповідача про те, що відповідач взагалі не отримувала копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, є необґрунтованими та такими, що спростовуються повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення з ідентифікатором «R067104943290», відповідно до якого поштове відправлення було вручене одержувачу особисто 3 березня 2026 року.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 березня 2021 року у справі 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17).
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
05 вересня 2019 року відповідач звернулася до акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05 вересня 2019 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується матеріалами справи.
Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладенням якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Також, підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з вказаними документами та отримала їх примірники у мобільному додатку.
У підписаній анкеті-заяві відповідач просить відкрити їй поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, а також підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
З матеріалів справи вбачається, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, а відповідач не виконала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29 грудня 2025 року складає 26899,41 грн. (тіло кредиту). 
Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем та її представником у порядку та строки, визначені цивільним процесуальним законодавством, не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості та не доведено належного повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених договором.
За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, умови договору не виконала і не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.
З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена Банком при зверненні до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3328 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. 
Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:
Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: м. Київ, вул. Оленівська, 23, заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2019 року станом на 29 грудня 2025 року в розмірі 26899 (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 41 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв