30.03.2026 

Справа №721/246/26
Провадження № 1-кп/721/52/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
представника потерпілої особи ОСОБА_5 
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Путильського районного суду Чернівецької області кримінальне провадження№42024260000000030 внесене 20.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що надійшло на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної 26.01.2026 у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Конятин Путильського району Чернівецької області, який має середньо-технічну освіту, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді лісничого Конятинського лісництва філії "Путильське лісове господарство " ДП " Ліси України", на даний час перебуває на посаді майстра лісу Конятинського лісництва Путильського надлісництва філії "Подільський лісовий офіс" ДП "Ліси України", що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

УСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним на підставі угоди про визнання винуватості.
1.1. ОСОБА_3 , обіймаючи протягом 2023-2024 роки посаду лісничого Конятинського лісництва, будучи керівником лісової охорони структурного підрозділу філії «Путильське лісове господарство», являвся працівником правоохоронного органу та службовою особою уповноваженою на виконання функцій держави, при виконанні посадових обов`язків постійно здійснював функції представника влади та службової особи, користувався делегованими, центральним органом виконавчої влади повноваженнями, а також виконував адміністративно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції під час виконання службових обов`язків згідно займаної посади, був наділеним згідно цієї посади значним обсягом спеціальних повноважень. 
Так, відповідно до наказу директора філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 02.01.2023 № 25-к «Про переведення ОСОБА_3 », останнього, як лісничого Сергіївського лісництва, за його згодою з 02.01.2023 переведено на посаду лісничого Конятинського лісництва філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України», яку він обіймав до 28.02.2024, будучи зобов`язаним здійснювати свою службову діяльність у відповідності до посадової інструкції лісничого, затвердженої 02.01.2023, з якою ОСОБА_3 ознайомився цього ж дня, та прийняв на себе згідно договору, повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввірених йому матеріальних цінностей, строком дії якого визначено час роботи з моменту ввірення працівнику матеріальних цінностей до припинення із ним трудових відносин.
Відповідно до лісорубного квитка серії ЧР ЛРК № 009357 від 08.09.2023 №211 надано дозвіл на проведення суцільно-лісосічної рубки у кварталі № 34, виділ 48 Конятинського лісництва філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України» з дозволеною до рубання кубомасою деревини об`ємом 969 м, які згідно договору підряду розробляла ПП «Лего» і якому, у відповідності до акту прийому-здачі лісосіки, на ній надаються послуги лісозаготівельних робіт від 08.09.2023, було передано до розробки лісосіку.
Згідно договору купівлі-продажу за № UEEX-46387-3 від 14.12.2023 заготовлену необроблену лісодеревину з кварталу № 34, виділ 48 Конятинського лісництва філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України» продавець в особі філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України» зобов`язувався передати у власність покупця в особі ТзОВ «ВЛКОМ», а покупець зобов`язався прийняти необроблену лісодеревину і оплатити її вартість.
Лісничий Конятинського лісництва філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України» ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, з особистих злочинних мотивів і мети, зловживаючи своїм службовим становищем, будучи матеріально-відповідальною особою за ввірене йому майно, в період часу з 14.12.2023 до 02.02.2024, шляхом незаконного безоплатного відчуження (передачі), розтратив на користь невстановлених третіх осіб ввірену йому лісопродукцію Конятинського лісництва філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України», отриману внаслідок законної рубки дерев на території кварталу № 34 виділ 48, що відноситься до Конятинського лісництва, в якому він здійснював безпосереднє керівництво, загальним об`ємом 21 м3 ділової лісодеревини хвойних порід класу D вартістю 46046,88 грн, чим завдав філії державного підприємства майнової шкоди на вказану суму, в умовах воєнного стану.
1.2. Отже, ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України, а саме розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану. 
2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.
26.02.2026 між прокурором спеціалізованої екологічної прокуратури Чернівецької обласної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 , за наявності письмової згоди представника потерпілого ДП "Ліси України", відповідно до вимог статей 468 – 470, 476 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 20.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42024260000000030, яка погоджена заступником керівника обласної прокуратури 10.03.2026.
Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплені підписами сторін, обвинувачений повністю визнає себе винуватим у висунутому йому прокурором обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та зобов`язався беззастережно визнати у судовому провадженні свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
2.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив визнання винуватості під час укладення угоди у вчинені злочину передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і що в угоді та обвинувальному акті вказані час, місце та спосіб вчинення злочину, викладені правильно та він це не оспорює, відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому - щиро розкаявся. 
Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, обвинувачений цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винуватим, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Також обвинувачений зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, за участі захисника та за наявності письмової згоди представника потерпілого, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
У зв`язку з чим обвинувачений просив суд затвердити угоду призначивши узгоджене покарання та врахувати, що він повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся, зокрема засуджує свою поведінку.
2.3. Захисник ОСОБА_4 також вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним та кримінально процесуальним законодавством України, при цьому вказана угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз. При призначенні узгодженого сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_3 зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із застосування положень ст. 75 КК України, просив встановити ОСОБА_3 мінімальний іспитовий строк. 
2.4. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені статтями 469, 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання. Погодився із доводами захисника щодо встановлення судом при призначенні міри покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст. 75 КК України, мінімального іспитового строку. 
2.5. Представник потерпілого в судовому засіданні надав згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.Претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають.
2.6. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469, ст. 468 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
2.7. Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.
Оскільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані правильно, а саме за ч. 4 ст. 191 КК України, суд уважає доведеною винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом у порядку, передбаченому статтями 468 - 476 КПК України.
3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
3.1. На підставі викладених в обвинувальному акті та угоді обставин, а також установлених під час судового розгляду відомостей, особистості обвинуваченого, пояснень, які надані захисником та обвинуваченим у судовому засіданні, які зокрема не заперечувались прокурором, на думку суду існують обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, здійснення благодійної діяльності, зокрема перерахунку 50000,00 грн на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних сил України. 
При цьому представником потерпілого ДП " Ліси України" надано згоду на укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.
3.2. Між тим, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
4. Підстави призначення покарання, визначеного на підставі угоди про визнання винуватості.
4.1. У силу положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 26.02.2026 між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам статей 469, 472 КПК України.
Також суд бере до уваги, що прокурором було враховано вимоги статей 469, 470 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину, а також те, що злочин вчинено вперше, як і те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, повне відшкодування ним заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та здійснення благодійного перерахунку у сумі 50000,00 грн на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних сил України, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
4.2. Отже, умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання за ч. 4 ст. 191 КК України застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України у виді (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади на Державних підприємствах лісового та мисливського господарства України, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Між тим, на підставі ч. 2-4 ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
А отже, на думку суду, відповідно до умов угоди ОСОБА_3 слід призначити вказане покарання.
При цьому, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та вимог угоди, слід покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
4.4. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, ступеню тяжкості злочину та особистості обвинуваченого з урахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченим, а також відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, зокрема відповідають загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. А очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.
4.5. Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено, і відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України суд переконався - угода може бути затверджена.
5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.
5.2. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
5.3. Процесуальні витрати та речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 7, 84, 94, 98-100, 118-126, 368-371, 373, 374, 395, 468-475, 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.02.2026 у кримінальному провадженні, яке внесене 20.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42024260000000030, погоджену заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури 10.03.2026.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати посади на Державних підприємствах лісового та мисливського господарства України, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід до набуття вироком законної сили ОСОБА_3  – не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_7