ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28220/21 Суддя (судді) першої інстанції: Аляб`єв І.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді - Штульман І.В.,
суддів: - Оксененко О.М.,
- Черпак Ю.К., 
при секретарі - Красновій О.Р.,-
за участю: адвоката Пророченка В.В., - представника позивача Волкова В.В.,
Франків Л.П.,- представника Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм,
Шокуна О.В., - представника Кабінету Міністрів України,-
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Торбєєва Миколи Олександровича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство), Кабінету Міністрів України, про зобов`язання виплатити заборгованість,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) та Кабінету Міністрів України про зобов`язання виплатити заборгованість за час його вимушеного прогулу з 28 травня 2008 року по 25 листопада 2009 року в сумі 1117066,50 грн, виходячи із розрахунку середнього заробітку на посаді голови Держрибагентства (т.1 а.с.1-4).
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №183-р його було звільнено з посади Голови Державного комітету рибного господарства України, а Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2009 року №1404 - поновлено на вказаній посаді. Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагенство) є правонаступником Державного комітету рибного господарства України. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що період з 28 травня 2008 року до 25 листопада 2009 року є вимушеним прогулом. Вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2008 року до 25 листопада 2009 року повинен становити 1117066,50 грн, оскільки з даних декларації про майно, доходи, витрати та зобов`язання фінансового характеру, що розміщена на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за 2019 рік, заробітна плата Голови Держрибагенства становила 744711 грн, тобто розмір щомісячної заробітної плати становить 62059,50грн. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.29).
Станом на 15 грудня 2022 року, - день набрання чинності Законом України від 13 грудня 2022 року №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX), адміністративну справу №640/28220/21 Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто не було.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 16 липня 2024 року №3863-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ»), адміністративну справу №640/28220/21 передано на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративного суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство), Кабінету Міністрів України про зобов`язання виплатити заборгованість залишено без розгляду (т.2 а.с.19-20). 
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 07 вересня 2009 року у справі №5/515 було стягнуто з Державного комітету рибного господарства України на користь ОСОБА_1 45297,70 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року. Оскільки Єдиний державний реєстр судових рішень не містить доказів набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Киві від 07 вересня 2009 року у справі №5/515, Донецький окружний адміністративний суд 31 липня 2025 року дійшов висновку про неможливість застосування пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України. Суд першої інстанції вважав за можливе в цій ситуації застосувати положення пункту 3 частини першої статті 240 КАС України та залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. 
Не погоджуючись з ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Торбєєв М.О., через "Електронний суд", 13 серпня 2025 року подав до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору між тими самими сторонами і про той самий предмет із тих самих підстав, як однієї з підстав для залишення позову без розгляду, оскільки в справі №5/515 та в цій справі різні учасники, предмет та підстави позову.
Представник Кабінету Міністрів України у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що твердження апелянта є необґрунтованими. Пред`явлення позову в цій справі до Державного агентства меліорації та рибного господарства України і Кабінету Міністрів України не є свідченням про нетотожність цієї справи зі справою №5/515. На думку представника Кабінету Міністрів України, посилання позивача в якості підстави цього позову на ухвалу Вищого адміністративного суду від 17 липня 2012 року у справі №К-23579/09 є спробою ввести суд в оману, оскільки вказана ухвала стосувалась судових рішень в справі №5/284. На думку представника Кабінету Міністрів України, перефразування позивачем предмету спору у цій справі та зазначення періоду вимушеного прогулу, який охоплює період, за який вже було стягнуто з відповідача середній заробіток на підставі постанови Окружного адміністративного суду від 07 вересня 2009 року у справі №5/515, посилаючись на інший розрахунок не змінює суті правовідносин, оцінка яким була надана судовим рішенням. Представник Кабінету Міністрів України вважає, що сторони, предмет та підстави позову є тотожними. З огляду на відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей про набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду від 07 вересня 2009 року у справі №5/515, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 240 КАС України. 
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Адвокат Пророченко В.В., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Представник Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 з моменту його звільнення до його поновлення 25 листопада 2009 року фактично не працював і обов`язки керівника не виконував. ОСОБА_2 стверджує, що постанова у справі №5/515 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 28 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року) виконана в березні 2010 року. Просила апеляційний суд залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.
Представник Кабінету Міністрів України у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити без змін ухвалу суду першої інстанції від 31 липня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Торбєєва Миколи Олександровича підлягає задоволенню частково, мотивуючи це наступним.
29 травня 2021 року постановою Кабінету Міністрів України Державне агентство рибного господарства України перейменовано на Державне агентство меліорації та рибного господарства України.19 січня 2024 року постановою Кабінету Міністрів України Державне агентство меліорації та рибного господарства України перейменовано на Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм. Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства. Є правонаступником Державного комітету рибного господарства України.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 січня 2008 року №183-р ОСОБА_1 призначено на посаду Голови Державного комітету рибного господарства України (т.1 а.с.9).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №769-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державного комітету рибного господарства України" позивача звільнено з посади Голови Державного комітету рибного господарства України у зв`язку з несумлінним виконанням ним своїх обов`язків - порушенням присяги державного службовця (т.1 а.с.10).
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2008 року у справі №5/284, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2009 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №769-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державного комітету рибного господарства України" та поновлено позивача на вказаній посаді (https://reyestr.court.gov.ua/Review/3734799).
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2009 року у справі №5/515 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного комітету рибного господарства України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Стягнуто з Державного комітету рибного господарства України на користь ОСОБА_1 45297,70 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/4881268 ).
Представники сторін у судовому засіданні підтвердили, що після винесення Окружним адміністративним судом м. Києва 07 жовтня 2008 року постанови по справі №5/284 про поновлення на роботі і до 25 листопада 2009 року позивач ОСОБА_1 фактично обов`язки Голови Державного комітету рибного господарства України не виконував, питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення по справі №5/284 не ставив. 
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2009 року №1404-р ОСОБА_1 було поновлено на посаді Голови Державного комітету рибного господарства України (т.1 а.с.11).
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2009 року №1405-р позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади Голови Державного комітету рибного господарства України (т.1 а.с.52).
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 жовтня 2010 року у справі №2а-15053/09/2670 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2009 року №1405-р "Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державного комітету рибного господарства України". Поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державного комітету рибного господарства України з 25 листопада 2009 року. Зобов`язано Державний комітет рибного господарства України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 листопада 2009 року по 04 жовтня 2010 року з урахуванням середнього заробітку Голови Державного комітету рибного господарства України станом на 25 листопада 2009 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/12603086).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року у справі №2а-15053/09/2670 апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Державного комітету рибного господарства України - задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2010 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного комітету рибного господарства України, третя особа на стороні відповідача яка не заявляє самостійних вимог Міністерство аграрної політики України про визнання протиправним та скасування розпорядження, - відмовлено https://reyestr.court.gov.ua/Review/16183857).
Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №2а-15053/09/2670 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду 26 травня 2011 року у справі №2а-15053/09/2670 за його адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Державного комітету рибного господарства України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Міністерство аграрної політики України про визнання протиправним та скасування розпорядження, - повернуто особі, яка її подала (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98645951).
За правилами пункту 3 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позови уважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
При цьому, не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Також, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №9901/433/18.
Зміна формулювання позивачем ОСОБА_1 предмету спору у цій справі, а також зазначення періоду вимушеного прогулу, який охоплює період за який вже було стягнуто середній заробіток на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2009 року по справі №5/515 не змінює суті правовідносин між учасниками справи. 
Крім того, Державним агентством меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) 31 липня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду надано докази виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2009 року у справі №5/515. А саме, що 12 березня 2010 року ОСОБА_1 виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року у сумі 45297,70 грн на виконання постанови суду по справі №5/515. Це підтверджується документами наданими Державним агентством меліорації та рибного господарства України до Донецького окружного адміністративного суду 31 липня 2025 року через «Електронний суд», разом із заявою про закриття провадження у справі. 
З матеріалів справи вбачається, що постанова Окружного адміністративного суду міста Киві від 07 вересня 2009 року у справі №5/515 в апеляційному порядку не оскаржувалась і, відповідно до положень статті 254 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), набрала законної сили.
Представник Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм стверджує, що відповідно до виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва у справі №5/515, якою стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року у сумі 45297,70 грн, - виконана 12 березня 2010 року.
Крім того, з додатків до заяви Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 31 липня 2025 року, яку надано до суду першої інстанції про закриття провадження в даній справі вбачається, що Окружним адміністративним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі №5/515, що свідчить про набрання постановою від 07 вересня 2009 року у справі №5/515 законної сили. 
Цій обставині Донецький окружний адміністративний суд 31 липня 2025 року не надав відповідної оцінки.
При цьому, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що вимушеним прогулом, у розумінні статті 235 КЗпП України, є період часу з дня звільнення працівника по день ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі. Середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці.
Так, позивача ОСОБА_1 28 травня 2008 року звільнено із займаної посади. Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2008 року (справа №5/284), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2009 року, ОСОБА_1 поновлено на займаній посаді 25 листопада 2009 року. 
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2009 року (справа №5/515) стягнуто з Державного комітету рибного господарства України на користь ОСОБА_1 45297,70 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 травня 2008 року по 10 жовтня 2008 року.
Згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №522/13736/15 та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі №380/2355/20 та від 14 липня 2021 року у справі №1340/4393/18 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці». Тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення таких виплат обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі.
У даному випадку позивач ОСОБА_1 не ставить на вирішення суду питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення по вищезазначеній справі №5/284 про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. 
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково залишивши позовну заяву без розгляду замість закриття провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо наявності у суду апеляційної інстанції повноважень закривати провадження у справі за наслідками апеляційного перегляду ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно пункту 3 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
За правилами пункту 12 частини першої статті 4 КАС України, судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.
Приписи частин третьої - п`ятої статті 241 КАС України визначають, що судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.
Тобто, у передбачених процесуальним законом випадках, судовий розгляд справи може бути закінченим шляхом постановлення відповідної ухвали.
Відтак, судовий розгляд справи може бути закінчений не лише прийняттям рішення суду, а й постановленням ухвал суду у випадках, передбачених, у тому числі, статтями 238, 240 КАС України.
За вказаних обставин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду не погоджується із висновком суду щодо закінчення розгляду цієї справи саме шляхом залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наявність підстав для закриття провадження у справі. 
Приписи пункту 4 частини першої статті 238 КАС України визначають, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника позивача та скасування ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, із закриттям провадження у справі №640/28220/21.
Керуючись статтями 238, 242-244, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Торбєєва Миколи Олександровича - задовольнити частково.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі №640/28220/21 - скасувати.
Провадження у справі №640/28220/20 за позовом  ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство), Кабінету Міністрів України, про зобов`язання виплатити заборгованість, - закрити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий-суддя І.В. Штульман 

Судді О.М. Оксененко 

Ю.К. Черпак