КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 753/11052/25
номер провадження №22-ц/824/2981/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Павленка Дмитра Олександровича 
на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року /суддя Заставенко М.О./
у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 24.07.2024-100002615 від 25.07.2024 у розмірі 36 520 грн та судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. /а.с. 33-35/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Споживчий центр» - Павленко Д.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши з відповідача заборгованість у розмірі 36 520 грн та судові витрати.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що між сторонами укладено електронний кредитний договір № 24.07.2024-100002615 від 25.07.2024 в письмовій формі шляхом використання одноразового ідентифікатора А459, що прирівнюється до власноручного підпису відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник підтвердив ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, умовами договору, кредитні кошти перераховані на банківський рахунок, вказаний відповідачем, через систему iPay.ua, що відповідає ст. 528 ЦК України (виконання зобов`язання третьою особою). Маскований номер картки та лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» є достатніми доказами, оскільки повне розкриття номера картки суперечить банківській таємниці (ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Розрахунок заборгованості та довідка є належними доказами відповідно до ст. 77 ЦПК України. Суд безпідставно вважав докази недостатніми, не витребував додаткові документи за ст. 84 ЦПК України, хоча вони узгоджені та свідчать про укладення договору, надання коштів та користування ними. Також ідентифікація проведена через BankID відповідно до Положення про Систему BankID НБУ, що підтверджує особу позичальника.

ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, за єдиною відомою суду адресою, судові документи повернулись за відсутністю адресата, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.
Судом встановлено, що 25.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 24.07.2024-100002615 шляхом використання веб-сайту та одноразового ідентифікатора А459. /а.с.19/
Кредит надано в сумі 11 000 грн строком на 124 дні, з відсотковою ставкою 1,5% на день та комісією 990 грн. 
Позивач виконав зобов`язання шляхом переказу коштів через систему iPay.ua на картку з маскою НОМЕР_1 , вказану відповідачем. /а.с.23/
Заборгованість станом на дату позову - 36 520 грн, з яких тіло кредиту 11 000 грн, відсотки та інші платежі - решта.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 1054 ЦК України про те, що кредитодавець зобов`язується надати кредит, а позичальник - повернути його з процентами; ст. 639 ЦК України про те, що договір вважається укладеним у письмовій формі при використанні інформаційно-телекомунікаційних систем; ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» про те, що електронний договір прирівнюється до письмового при підписанні одноразовим ідентифікатором; ст. 77 ЦПК України про те, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивач не довів факт укладення договору та перерахування коштів, оскільки не надано доказів ідентифікації позичальника, верифікації картки та первинних документів, а надані довідки є недостатніми.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Так, електронний договір укладено в письмовій формі шляхом використання одноразового ідентифікатора А459, підписання підтверджено BankID, а переказ коштів здійснено на картку, вказану відповідачем. /а.с. 19, 23/
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» використання одноразового ідентифікатора прирівнює електронний договір до письмового. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. 
Суд першої інстанції помилково вимагав виключно первинні банківські документи з повним номером картки, не врахувавши, що позивач не є банком, а є фінансовою установою, маскований формат відповідає вимогам НБУ (п. 10 Положення №113 від 03.11.2021, п. 64 Положення №164 від 29.07.2022). 
Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про транзакцію номер 463172449, сума 11 000 грн, призначення - видача за договором а.с. 23 є належним доказом переказу. 
Відповідач не спростував факт отримання коштів та належність картки, хоча такий обов`язок покладено на нього ст. 81 ЦПК України.
Суд першої інстанції, постановляючи здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, ухвалюючи заочне рішення, вважав достатнім обсяг доказів для прийняття рішення у справі, водночас, розглядаючи справу по суті, констатував недостатність доказів в частині видачі кредиту та наявності заборгованості, не навівши достатнього обґрунтування.
У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Таким чином, обґрунтовуючи позицію відмови у задоволенні позову недостатністю доказів, всупереч наданому позивачем розрахунку заборгованості, вважаючи, що він не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій, суд першої інстанції, водночас, не був позбавлений можливості витребування додаткових доказів, оскільки мав сумніви у даних, зазначених у розрахунку та розглядаючи справу у спрощеному порядку не мав можливості їх перевірити.
Судом апеляційної інстанції приймається розрахунок позивача, та дані щодо отримання кредитних коштів, за відсутності будь-яких даних, що можуть спростувати або піддати сумніву видачу кредиту та розмір заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 24.07.2024-100002615 від 25.07.2024 у розмірі 36 520 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Павленка Дмитра Олександровича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року - задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 вересня 2025 року - скасувати.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 24.07.2024-100002615 від 25.07.2024 у розмірі 36 520 грн.
Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2422, 40 грн.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 3633, 60 грн.
Дані сторін: 
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса вул. Саксаганського, 133 А, м. Київ, 01032 ЄДРПОУ 37356833;
відповідач ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: