Провадження № 1-кп/537/46/2026 
Справа № 537/5430/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026  року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження за № 12025175530000188 від 05 серпня 2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської області, громадянки України, яка має вищу освіту, незаміжня, не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

установив:

04 серпня 2025 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебувала поблизу буд. АДРЕСА_2 , де між нею та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 підійшла до потерпілої та завдала їй один удар правою рукою стиснутою в кулак в область носу з лівого боку спричинивши тим самим останній тілесні ушкодження у вигляді синця перенісся і нижньої повіки лівого ока, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті, не оспорювала фактичні обставини справи, зазначила про щире каяття у вчиненому.  Обвинувачена ОСОБА_5 не заперечувала щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи її допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо її особи.
Потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 , неодноразово не з`явились у судове засідання, будучи повідомленими належним чином про дату та час їх проведення, причини неявки не повідомили, у тому числі представник потерпілої не приєдналась у судове засідання у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів відповідно до ухвали суду, заяв чи клопотань до суду від потерпілої та її представника не надходило. 
З урахуванням думки учасників кримінального провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілої та її представника можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, суд прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження без їх присутності.
Зважаючи на повне і беззаперечне визнання вини обвинуваченою, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши, що обвинувачена правильно розуміє зміст обвинувачення, переконавшись у добровільності її позиції, роз`яснивши обвинуваченій, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників процесу, які не заявляли заперечень проти розгляду справи із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і вирішив обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів справи, які характеризують її особу. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджується її особистими поясненнями, в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. 
Суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце – 04 серпня 2025 року близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 скоїла умисні дії, що виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вина обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю і її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Вирішуючи питання, пов`язане з визначенням міри та виду покарання обвинуваченій, суд, враховуючи вимоги ст.65-68 КК України та реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги конкретні обставини справи, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Суд також враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання скарг та заяв щодо обвинуваченої не надходило. 
Крім цього, судом береться до уваги відношення обвинуваченої до вчиненого кримінального правопорушення, її щире каяття та критичне ставлення до скоєного.
Обставинами, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставин, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.
Приймаючи до уваги ступінь тяжкості та обставини кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.
Речові докази, процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.
Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не вбачається.
Керуючись статтями 373 – 375 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору та надіслати потерпілій особі, представнику потерпілої.
Обвинуваченій роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

 Суддя :    ОСОБА_1