Дата документу 12.03.2026	Справа № 554/13231/25	
 	Провадження № 2/554/2561/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Полтава
Шевченківського районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,
за участю учасників справи:
представник відповідача: адвокат Маліченко М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 228470847 від 14.02.2022 року у розмірі 10 478,40 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначає, що 14.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 228470847 на суму 6 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9JН94.
Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 6000,00 грн. 14.02.2022 року на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку він вказав у заявці при укладенні Кредитного договору.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. 
30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023/01.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить - 10 478,40 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 478,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Ухвалою суду від 10.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27.10.2025 року на електронну пошту суду надійшла довідка від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 958, в якій зазначено, що солдат ОСОБА_1 , 25.06.2025 року призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .
Ухвалою суду від 07.11.2025 року витребувано в АТ КБ «Приватбанк» ЄДРПОУ: 14360570, поштова адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 30, електронна адреса: help@pb.ua: інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) платіжна картка НОМЕР_5; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки НОМЕР_5у період з період з 14.02.2022по 19.02.2022 у сумі 6 000,00 грн.; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки НОМЕР_5 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ). У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на картковий рахунок - маска карти НОМЕР_5 , за період з 14.02.2022 по 19.02.2022 у сумі 6 000,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); повного номера рахунка маска Картки НОМЕР_5, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ). У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_4 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за платіжною карткою маска Картки НОМЕР_5, витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки НОМЕР_5. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти НОМЕР_5 не належить Позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти НОМЕР_5 . 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 06.01.2026 року, ухваленим у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 228470847 від 14.02.2022 року у розмірі 10 478,40 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.та 2 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Адвокат Маліченко М.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що набуття позивачем права вимоги до відповідача відбулося внаслідок багаторазового відступлення права вимоги на підставі укладених між кредиторами, первісним з яких був ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», договорів факторингу.
Звертає увагу суду на той факт, що кредитний договір № 228470847 був укладений між первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 14.02.2022 року, при цьому відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» здійснено на підставі Договору факторингу № 28/1118-01, який був укладений 28.11.2018 року, тобто більш ніж за три роки до дати укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору, вимоги за яким відступалися на користь ТОВ «Таліон Плюс». Таким чином, на час укладення між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року у первісного кредитора було відсутнє право вимоги до відповідача за кредитним договором №228470847 від 14.02.2022 року, оскільки відповідач на час укладення договору факторингу не був боржником - набувачем послуг за кредитним договором. Вважає, що позивач не довів перехід до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 228470847, який був укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а тому позов задоволенню не підлягає.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 06.01.2026 року, ухвалене у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
05.03.2026 року від адвоката Маліченка М.А. в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до позову, набуття позивачем права звертатися із до суду із позовом до відповідача відбулося внаслідок укладення між позивачем та ТОВ "Онлайн Фінанс" Договору факторингу 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, з умовами якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 228470847 від 14.02.2022 року. У свою чергу, ТОВ "Онлайн Фінанс" отримало право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у результаті укладення із ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023. При цьому, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», безпосередньо з яким відповідачем і було укладено кредитний договір № 228470847 від 14.02.2022.
Отже, набуття позивачем права вимоги до відповідача відбулося внаслідок багаторазового відступлення права вимоги на підставі укладених між кредиторами, первісним з яких був ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», договорів факторингу. Звертає увагу суду на той факт, що кредитний договір № 228470847 був укладений між первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 14.02.2022 року, при цьому відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» здійснено на підставі Договору факторингу № 28/1118-01, який був укладений 28.11.2018 року, тобто більш ніж за три роки до дати укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору, вимоги за яким відступалися на користь ТОВ «Таліон Плюс». Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. 
Таким чином, на час укладення між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року у первісного кредитора було відсутнє право вимоги до відповідача за кредитним договором № 228470847 від 14.02.2022 року, оскільки відповідач на час укладення договору факторингу не був боржником - набувачем послуг за кредитним договором. Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ними 14.02.2022 року, при цьому умови договору про відступлення права вимоги не передбачали передачу права вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), відтак наведені обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення між кредиторами договорів факторингу вимога до відповідача не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення.
Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило передачу невизначених вимог, оскільки жодної вимоги щодо відповідача на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не існувало. Оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги відносно відповідача як боржника у зобов`язанні на момент укладення договору про відступлення права вимоги не набуло, відповідно таке право не могло бути передане первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
Наведене свідчить, що подальша передача права вимоги до відповідача за кредитним договором від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ "Онлайн Фінанс", та від ТОВ "Онлайн Фінанс" до позивача також не могла бути здійснена через неналежність права вимоги первісному кредитору.
Таким чином, позивач не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 14.02.2022 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.149-151).
05.03.2026 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом тривалого часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Згідно п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
05.05.2022 року первинний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги № 175 до Договору факторингу, відповідно до якого останній набув право вимоги до відповідача на загальну суму 6 446,40 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання відповідача перед первинним кредитором. Таким чином, перехід права вимоги був спрямований на фактично існуюче зобов`язання, що підтверджує реальність предмета передачі та узгоджується з вимогами чинного законодавства щодо допустимості та правомірності відступлення права вимоги. Отже, факт підписання реєстру прав вимог після укладення Кредитного договору, виключає сумніви щодо наявності у первинного кредитора прав, які могли бути передані фактору, та підтверджує, що перехід прав вимоги відбувся на законних підставах і в межах чинного договірного регулювання. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ТОВ "Онлайн Фінанс", на виконання Договору факторингу 2, підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" до ТОВ «ФК «ФК Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги (а.с.153-158).
09.03.2026 року від адвоката Маліченка М.А. в інтересах ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник зазначає, що правовідносини за кредитним договором № 228470847 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 14.02.2022 року, тобто після укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізований належним чином. Зокрема, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" на час укладення договору 28.11.2018 року не були погоджені усі істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора та не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, що виникли після укладення кредитного договору № 228470847, тобто з 14.02.2022 року. З наведеного слідує, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання відповідача за кредитним договором від 14.02.2022 року ще не існували, тому не могли бути передані новому кредитору на час укладення 28.11.2018 року договору відступлення права вимоги № 28/1118-01. Відтак, у ТОВ "Таліон Плюс" не виникло право вимоги за зобов`язанням відповідача, яке він міг би передати на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року, що тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності вказаного договору в частині передачі прав вимог до відповідача. Отже, вважає, що наведені відповідачем у відзиві доводи та аргументи не були спростовані позивачем, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог (а.с.162-163).
10.03.2026 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» надійшли додаткові пояснення по справі. Зазначає, що 05.05.2022 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги 175 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 6 446,40 грн.
Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. З урахуванням викладених обставин, можна зробити висновок, що сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу.
Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" 05.05.2022 року, тобто після укладання Кредитного договору № 228470847 від 14.02.2022 року. Отже, відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. 
30.10.2023 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 478,40 грн.
Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
Отже, предметом даного договору, відповідно до його умов, є відступлення прав вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 4.1. договору, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги, що є невід`ємною частиною договору.
Таким чином, згідно з п. 2.1 Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» - прийняти їх та передати грошові кошти Клієнту на умовах договору. Відповідно до п. 1.3 та п. 1.5 цього договору, право вимоги стосується всіх прав Клієнта за Кредитними договорами і фіксується у Реєстрах прав вимоги.
Витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 рокупідтверджує, що право вимоги за Кредитним договором № 228470847 від 14.02.2022 року відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на законних підставах, а передача права вимоги відбулося відповідно до умов Договору факторингу. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю. Згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2.
Таким чином, згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 10 478,40 грн. (а.с.166-172).
Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.
Суд вважає можливим, у відповідності до положень ст.211 ЦПК України, розглянути справу у відсутність представника позивача.
Представник відповідача - адвокат Маліченко М.А. в судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити в замовленні позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що відповідач визнає факт отримання кредиту, але заперечує проти вимог до нього, оскільки не доведено перехід прав за договором факторингу. 
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 228470847 на суму 6 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9JН94 (а.с.34-зворот-37).
Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.
Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 6000,00 грн. 14.02.2022 року на банківську карту № НОМЕР_5 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні Кредитного договору.
28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01(а.с.70-71).
Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023/01 (а.с.62-64).
Розділом 2 Договору факторингу визначено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «Таліон Плюс» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.5 Договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. 
ТОВ «Таліон» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року до Договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с.54-57)
Відповідно до п.1.2. Договору факторингу 3 перехід від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 
Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 478,40 грн. 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії від 08.03.2021 року № 592279127 позивач надав суду: договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» та додаткові угоди до нього № 19 від 28 листопада 2018 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року; витяг з реєстру права вимоги № 175 від 05.05.2025 року; договір факторингу від 30.10.2023 року № 30/1023-01, укладений між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон плюс».
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 30.10.2023 року до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 478,40 грн. 
04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. 
У пункті 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Тобто, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №228470847 від 14.02.2022 року, оскільки підписання реєстру права вимоги № 175 відбулося 05.05.2022 року, тобто після укладення кредитного договору.
ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ТОВ "Онлайн Фінанс", на виконання Договору факторингу 2, підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" до ТОВ «ФК «ФК Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Установлено, що в подальшому, право вимоги до відповідача за кредитним договором №228470847 від 14.02.2022 року перейшло до позивача ТОВ «Юніт Капітал», що підтверджується договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, а саме на суму 10 478,40 грн, згідно реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників.
Враховуючи вище наведенні положення статей 1077, 1078 ЦК України та умови договорів факторингу, суд приходить до висновку, що надані позивачем копії договорів та витяги з реєстру боржників, які містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін, в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором №228470847 від 14.02.2022 року.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку, слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору, що узгоджується з приписами статті 204 ЦК України.
З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними доводи відповідача, що до позивача не перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №228470847 від 14.02.2022 року.
Так, в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги акту прийому-передачі реєстру.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить - 10 478,40 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 478,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с.45).
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, суд вважає доводи позивача обґрунтованими, з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №228470847 від 14.02.2022 року у розмірі 10 478,40 грн.
Що стосується наданої довідки про те, що солдат ОСОБА_1 25.06.2025 року призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .
Дійсно у пункті 15 частини 3 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 10478,40 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 478,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Суд звертає увагу на надані відповідачем докази перебування його на військовій службі саме з 25.06.2025 року та, відповідно, наявність у первинного кредитора права нараховувати відсотки в період дії договору з 05.05.2022 року по 30.10.2023 року.
Таким чином, зважаючи на укладання кредитного договору та його дію до часу перебування ОСОБА_1 в лавах ЗСУ, останній не звільнений від нарахування відсотків по кредитному договору, а отже з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в сумі 10 478,40 грн.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. суд зазначає наступне.
За п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі довіреності від 05.06.2025 року, виданої директором ТОВ «Юніт Капітал» Хлопковою М.С.
Також у матеріалах справи міститься копія договору надання правничої допомоги від 05.06.2025 № 05/06/25-01, копія додаткової угоди № 25770579731 до договору надання правничої допомоги від 05.06.2025 № 05/06/25-01 від 05.06.2025, протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із цим, у частині 3 статті 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Виходячи з визначених у частині 3 статті 137 ЦПК України критеріїв, суд зазначає, що розмір гонорару адвоката позивача свідчить про необґрунтованість та непропорційність цих витрат до предмета спору.
Отже, суд при розподілі витрат на професійну правничу допомогу враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 2000 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526, 527, 530, 625 ЦК України, ст.ст.141,263-265,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: вул.Рогнідинська 4А оф. 10 м. Київ 01024, код ЄДРПОУ 43541163, заборгованість за кредитним договором № 228470847 від 14.02.2022 року у розмірі 10 478,40 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: вул.Рогнідинська 4А оф. 10 м. Київ 01024, код ЄДРПОУ 43541163, судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 2 422,40 гривень та 2000,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 17.03.2026 року.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10, 01024, код ЄДРПОУ 43541163;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя А.М.Чуванова