Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/6780/25
провадження № 2/650/1395/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого - судді Сікора О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А.,
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
встановив:

30 жовтня 2025 року Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення спільною дитиною трирічного віку, в якому просить стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначила, що вона перебуває у шлюбі з Відповідачем, який було укладено 10 квітня 2024 року. У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у них народилась дитина — ОСОБА_3 .
Позивачка зазначила, що після народження дитини вона здійснює постійний догляд за нею, не працює, та, відповідно, не має достатнього доходу для власного утримання. Єдиним джерелом засобів для існування є допомога від держави. 
Крім того, Позивачка у додаткових письмових поясненнях зазначила, що Відповідач, хоча й не проживає разом із нею та дитиною, є військовослужбовцем Збройних Сил України, та має стабільний дохід, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу дружині, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі з підстав необхідності винайму квартири та забезпечення дитини в тому числі і в майбутньому.
Усі ці обставини, на думку Позивачки, свідчать про наявність у неї законного права на утримання від Відповідача відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 84 Сімейного кодексу України, яка передбачає право матері на утримання до досягнення дитиною трьох років, у тому числі після розірвання шлюбу.
З огляду на викладене, Позивачка просить суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною трирічного віку.
На судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зазначивши, що вона після народження дитини не працює, здійснює догляд за дитиною, не має стабільного доходу та перебуває у скрутному матеріальному становищі. При цьому Відповідач, з її слів, є працездатним, має стабільне джерело доходу, не утримує інших осіб, а тому має реальну можливість забезпечити матеріальну підтримку матері своєї дитини.
На судове засідання відповідач ОСОБА_2 , просив позов задовольнити частково вказав, що сплачує позивачці близько 25 тис. грн на утримання дитини за судовим наказом, а задоволення позову в повному обсязі створить для нього тяжкий фінансовий тягар, оскільки в такому разі в сукупності він буде сплачувати фактично половину свого доходу. Просить стягувати з нього на утримання дружини 1/10 його доходів, що він спроможний здійснювати та, що створить баланс його витрат.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.04.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №408.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_1 ).
На даний час, сторони проживають окремо і збираються розлучатися. ОСОБА_1 не може працювати, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку як зазначила позивач не має.
Судовим наказом Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24.10.2025 № 650/6677/25 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_2 , надав суду квитанції про сплату відповідачу ОСОБА_1 , 18.11.2025 року, 17.12.2025 року, 15.01.2026 року грошових коштів в сумі 25050,00 грн по кожній квитанції та 25.12.2025 року 10050,00 грн.
Позивачка на даний час не працює та доглядає за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, відповідно, потребує матеріальної допомоги на власне утримання. Єдиним джерелом доходу позивача для утримання дитини є допомога від держави та як підтверджено відповідачем його допомога у вигляді сплати аліментів на дитину.
Відповідно до пояснень відповідача ОСОБА_2 , він просить суд частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини.
У своїх поясненнях ОСОБА_2 , зазначає, що він виконує свій обов`язок щодо утримання спільної дитини, сплачуючи аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів доходу. Крім того, він проходить військову службу у Збройних Силах України, і в разі задоволення позову про стягнення додаткових аліментів на утримання матері дитини, його фактичний дохід зменшиться на 50%, що поставить його у значно гірше становище у порівнянні з Позивачем.
На думку відповідача, такий фінансовий тягар для військовослужбовця є несправедливим, з огляду на його обов`язки щодо захисту держави та необхідність самозабезпечення базовими речами для проходження служби. Також вказано, що при визначенні розміру аліментів суд повинен керуватись статтею 182 Сімейного кодексу України, враховуючи не лише потреби Позивача, а й фінансові можливості Відповідача.
Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню у межах 1/10 частки від усіх видів доходу відповідача, що з урахування сплати аліментів на дитину в цілому становитиме більше ніж 1/3 від доходів ОСОБА_2 .
Судом враховано, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює з об`єктивних причин, оскільки здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Наявність на її утриманні спільної дитини сторін підтверджується матеріалами справи, включаючи судовий наказ та квитанції про перерахунок відповідачем на рахунок позивача коштів. Єдиним джерелом її доходу є державна допомога та аліменти, на дитину.
Водночас суд бере до уваги й доводи відповідача про те, що він проходить військову службу та вже несе фінансове навантаження у зв`язку з утриманням дитини. Відповідно до наведених розрахунків, 1/4 частина доходу відповідача вже спрямовується на утримання дитини, а в разі додаткового стягнення ще 1/4 - загальна сума утримань становила б 1/2 усіх доходів. Таке навантаження дійсно було б надмірним і несправедливим, особливо з урахуванням того, що відповідач є військовослужбовцем, який виконує службові обов`язки в умовах воєнного стану та потребує особистих коштів для самозабезпечення - придбання необхідного спорядження, засобів захисту та забезпечення особистих потреб.
Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, має стабільне грошове забезпечення, не має інших осіб на утриманні, а також не сплачує жодних додаткових аліментних чи боргових зобов`язань, що могло б обмежувати його фінансові можливості. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про неможливість надання ним додаткової матеріальної підтримки матері його дитини, зокрема у розмірі меншому, ніж заявлений.
Враховуючи принцип справедливості та співмірності інтересів обох сторін, суд дійшов висновку, що визначення розміру аліментів на утримання позивачки у 1/10 частини від усіх видів доходу відповідача є обґрунтованим, справедливим і таким, що враховує одночасно: необхідність забезпечення позивачки як матері дитини, яка не може працювати з об`єктивних причин; наявність у відповідача реальної можливості надавати допомогу; уже існуючі зобов`язання відповідача щодо утримання дитини; обставини проходження військової служби, що вимагає збереження частини доходу для забезпечення особистих потреб.
Отже, з урахуванням сукупності наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно - починаючи з дня звернення до суду і до досягнення спільною дитиною трирічного віку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі.
На підставі наведеного, ст.ст. 84-86, 88, 91 СК України та керуючись ст.ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини – задовольнити частково.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання  ОСОБА_1 , як дружини, у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 30 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 18 лютого 2026 року.

Суддя:           О.О. Сікора