КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 
справа № 752/14733/23

провадження № 22-ц/824/655/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Агенство по рефінансуванню житлових кредитів»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - Лященко Аліни Михайлівни на рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 17 лютого 2025 року тана додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 13 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Слободянюка А.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Агенство по рефінансуванню житлових кредитів», про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 , через адвоката Лященко А.М. (ордер, т.1 а.с.8), звернулась із позовом до Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» (далі по тексту - ПрАТ «АРЖК»), в якому просить стягнути невиплачену заробітну плату згідно контракту, а саме:
- заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2023 року в сумі 7 506 407,81 грн (за виключенням ПДФО та військового збору);
- заборгованість по заробітній платі за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року в сумі 357 947,82 грн, включаючи військовий збір у розмірі 5 369,22 грн, ПДФО - 64 430,61 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач перебуває у трудових відносинах з ПрАТ «АРЖК» з 06 березня 2012 року по день подачі позову на посаді члена Правління товариства. Зокрема, 06 березня 2012 року з позивачем укладено трудовий контракт строком на 5 років, який в подальшому додатковими угодами № 1 від 15 лютого 2017 року та № 2 від 15 лютого 2022 року продовжено до 06 березня 2027 року.
Відповідно до контракту позивачу встановлено розмір заробітної плати, зокрема, відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 4.1. Контракту визначено: «За виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, керівникові нараховується та виплачується заробітна плата, надбавки та додаткове матеріальне стимулювання в розмірі та на умовах, визначених внутрішніми нормативними актами щодо умов оплати праці та матеріального стимулювання, затвердженими Наглядовою радою (Положення). Керівнику встановлюється посадовий оклад у сумі 55 000,00 грн. У подальшому, при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, розмір посадового окладу Керівника переглядається та встановлюється у сумі, кратній 50 розмірів мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України.».
З 2012 і до кінця 2016 року нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 відбувались у відповідно до умов контракту - з перерахунком посадового окладу при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України.
У 2017 році Публічне акціонерне товариство перетворилось на Приватне акціонерне товариство «АРЖК» відповідно до рішення загальних зборів, що підтверджується рішенням та Статутом у новій редакції від 2017 року.
Для мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК» керівником, а саме головою Правління ПрАТ «АРЖК» (далі - Правління) приймались накази про облік частини заробітної плати членів Правління (Голови та заступника Голови Правління) на позабалансовому рахунку 03 «Контрактні зобов`язання».
Так, наказами Голови Правління Волкова С.С. від 29 грудня 2016 року № 09-ОД та від 30 листопада 2017 року № 10-ОД з метою мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК», вирішено для обліку нарахування та виплати заробітної плати позивачу застосовувати показник прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, розмір якого встановлено чинним законодавством України у відповідному періоді. Заборгованість у вигляді різниці між розміром заробітної плати (посадовим окладом), передбаченим трудовим контрактом з позивачем, та розміром заробітної плати з використанням покажчика прожиткового мінімуму у відповідних періодах вирішено обліковувати на позабалансовому рахунку 03 «Контрактні зобов`язання».
Наступними наказами Голови Правління у 2017 - 2019 роках було здійснено донарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі недоплачених сум заробітної плати, встановлених трудовим контрактом за відповідні періоди. Позивач звертає увагу, що вказаними наказами розмір посадового окладу членів Правління змінений не був, відповідних рішень Наглядова рада товариства, до компетенції якої відносяться внесення таких змін, не приймала.
Наказом Голови Правління від 09 січня 2023 року № 01-ОД визначено скасувати з 31 березня 2023 року дію наказів про мінімізацію витрат за 2016 та 2017 роки; здійснити перенесення з позабалансового рахунку на балансовий рахунок сум заборгованості із заробітної плати позивача до розміру, встановленого трудовим контрактом, за період з січня 2019 року по березень 2023 року; сплати податки та внески, що підлягають нарахуванню стосовно зазначених сум заробітної плати.
Посилаючись на відсутність відомостей про погашення заборгованості з виплати заробітної плати, позивач вказує, що за період 2017-2023 року підлягає стягненню 9 739 732,38 грн. Зокрема, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2023 року борг по заробітній платі перед ОСОБА_1 становив 9 381 784,56 грн, з включенням ПДФО та військового збору. У квітні 2023 року відповідачем був сплачений ПДФО у розмірі 1 731 117,00 грн та військовий збір у розмірі 144 259,75 грн, а тому станом на 31 березня 2023 року «чиста» заборгованість відповідача перед позивачем становила 7 506 407,81 грн за вирахуванням зазначених податків. Крім того, заборгованість по заробітній платі за квітень - червень 2023 року становить 357 947,82 грн, включаючи військовий збір та ПДФО.
У зв`язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити, покласти судові витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу, на відповідача. (т.1 а.с.1-7).
Рішенням Голосіївського районного суду м. Київ від 17 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2023 року у розмірі 1 008 758 (один мільйон вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн 74 коп.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» на користь держави судовий збір у розмірі 1 942 (одна тисяча дев`ятсот сорок дві) грн 46 коп.
10.02.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява з додатками від представника позивача адвоката Лященко А.М., з доказами направлення їх копій відповідачу, про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому вона просить суд стягнути з ПАТ «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15% від ціни позову, а саме 1 179 653,34 грн.
Заяву обґрунтовано тим, що в ході розгляду справи № 752/14733/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» про стягнення невиплаченої заробітної плати згідно контракту, адвокатами Адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП» було надано своєму Клієнту послуги з професійної правничої допомоги на суму, що становить 15% від ціни позову, а саме 1 179 653 грн 34 коп. на підставі укладеного Договору №820-07/06/2023 про надання правової допомоги від 08.06.2023, додаткової угоди №08/06/23 від 08.06.2023 до Договору, акта №07/02/25 приймання-передачі наданих послуг від 07.02.2025 до Договору та додатком №1 до Акта №07/02/25 приймання передачі наданих послуг.
На виконання норм ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник ОСОБА_1 , адвокат Лященко А.М. у позовній заяві зазначала, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести складаються із витрат на професійну правничу допомогу, що становить 15% від ціни позову, а саме 1 179 653 грн 34 коп. Також вказала, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані в порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Разом з цим, 10.02.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява з додатками від представника відповідача адвоката Тищенка А.В., з доказами направлення їх копій стороні позивача, про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в якому він просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» 170 485,56 грн судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.
Заяву обґрунтовано тим, що з огляду на положення ст. 133, 137, 141 ЦПК України, відповідач бажає порушити перед судом питання про стягнення з позивача на користь відповідача документально підтверджених витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 170 485,56 грн. З метою отримання професійної правничої допомоги відповідачем під час розгляду справи, між відповідачем та Адвокатським об`єднанням "Арцінгер" укладено Договір про надання правової допомоги № 3431 від 28.07.2023. Для надання правової допомоги саме у цій справі, відповідач та АО "Арцінгер" уклали Додаткову угоду № 1 від 28.07.2023 до договору про надання правової допомоги № 343, якою погодили обсяг правової допомоги та її вартість. У зв`язку зі збільшенням кількості судових спорів через подання позовів колишніми керівниками ПрАТ "АРЖК" до відповідача (чотири цивільні справи), що, відповідно, стало підставою для збільшенням обсягу послуг, сторони домовились збільшити гонорар до 568 285,20 грн, уклавши додаткову угоду № 2 від 22.12.2023 до договору ("Додаткова угода 2"). При цьому, з метою конкретизації вартості правової допомоги, сторони уклали Додаткову угоду № 4 від 19.06.2024 ("Додаткова угода 4", разом - "Додаткові угоди"), визначивши, що вартість представництва Клієнта в одній цивільній справі, в тому числі, в цій справі, становить 142 071,30 грн.
Загальна вартість наданої правової допомоги становить 170 485,56 грн, та була оплачена клієнтом у повному обсязі відповідно до рахунків-фактур № 3431/02-01 та № 3431/02-2, а також платіжних інструкцій № 23/08/202328 від 25.08.2023 (сума у розмірі 122 712,60 грн врахована АО "Арцінгер" як оплата за надання правової допомоги у справі № 752/14733/23) та № 115 від 29.12.2023.
Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Київ від 13 березня 2025 року заявипредставника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лященко Аліни Михайлівни та представника відповідача Приватного акціонерного товариства « Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» - адвоката Тищенка Андрія Васильовича задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства « Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 89 208 (вісімдесят дев`ять тисяч двісті вісім) грн 00 коп.
В іншій частині вимог- відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - Лященко Аліна Михайлівна звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в виданих наказах про мінімізацію витрат, а також в наказах про виплату заборгованості із заробітної плати чітко вбачається їх підписання особисто Головою Правління, відповідно доказів прийняття даних наказів ОСОБА_1 чи спільно з Головою Правління (колегіально складом Правління) до суду не було подано, а рішень Правління, що передували б Наказам прийнято також не було. Таким чином, до повноважень ОСОБА_1 не входило приймати накази, більше того жодного наказу ОСОБА_1 не приймалось. Отже, мотивування суду в цій частині рішення є хибними, а також не відомо які саме дії ОСОБА_1 зумовили перевищення повноважень та яким чином ОСОБА_1 нараховувала сама собі завищену суму заробітної плати.
Суд 1 інстанції фактично вийшов за межі предмета спору, встановивши, чи було перевищення повноважень та чи були завдані збитки підприємству, що в першу чергу є прерогативою господарського суду.
Відповідач вводить суд в оману, стверджуючи, що заробітна плата позивачки сплачувалася з позабалансового рахунку. Вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки всі виплати здійснювалися з поточного банківського рахунку ПрАТ «АРЖК» на рахунки працівників ПрАТ «АРЖК», що були відкриті в АТ «Ощадбанк». Більше того, варто зазначити, що ані щорічний зовнішній аудит, ані щорічні перевірки ревізійної комісії не виявили порушень у такій формі обліку заборгованості ПрАТ «АРЖК» по заробітній платі, згідно з контрактом.
Зазначає, що Закон № 1774-VІІІ не застосовується до трудових відносин, що були між ОСОБА_1 та ПрАТ «АРЖК», оскільки такі відносини були приватно-правовими, а не публічними, заробітна плата всім співробітникам виплачувалась не з державного бюджету.
Враховуючи, що ПрАТ «АРЖК» було фінансовою установою та не могло бути збитковим, Голова Правління (який також є акціонером ПрАТ «АРЖК») вимушений був мінімізувати витрати Товариства за рахунок тимчасовою зменшення виплати по оплаті праці. При цьому, Голова Правління та Член Правління не мали повноважень та тим більше не здійснювали зменшення розміру заробітної плати, котра визначена трудовими договорами (контрактами), а лише тимчасово здійснювали виплату у меншому розмірі, обліковуючи заборгованість за трудовими договорами на позабалансовому рахунку.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник ОСОБА_1 - Лященко Аліна Михайлівна просить додаткове рішення скасувати, постановити нове рішення про задоволенні заяви скаржниці у повному обсязі та про відмову в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Агенство по рефінансуванню житлових кредитів».
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що сума витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 15% від ціни позову - 1 179 653 грн. є співмірною із складністю справи, оскільки вказана справа не є справою категорії «незначної складності», справа є досить об`ємною та містить велику кількість доказів, зібраних та опрацьованих представниками ОСОБА_1 .Для підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 долучила до заяви відповідні докази.
ОСОБА_1 вважає, що обсяг наданої правничої допомоги її представниками, порівняно з обсягом правничої допомоги наданої представниками ПрАТ «АРЖК» є не співрозмірним та не пропорційним з наступних підстав.У всіх чотирьох справах, що станом на 19.06.2024 перебували на розгляді в Голосіївському районному суді м. Києва, а також у справі, що перебувала у провадженні Господарського суду м. Києва у Відповідача наявна незмінна правова позиція та усталена процесуальна стратегія, ті самі докази (додатки), що були у Відповідача в оригіналі з самого початку та в подальшому долучені Відповідачем до процесуальних документів, а також незмінні посилання на нерелевантну практику Верховного Суду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Приватного акціонерного товариства «Агенство по рефінансуванню житлових кредитів» - Тищенко Андрій Васильович зазначає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі наявні у матеріалах справи докази та надав їм належну правову оцінку. Натомість, наведені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції твердження позивачки зводяться лише до переоцінки вже оцінених доказів, що суперечить завданню господарського судочинства на стадії перегляду рішення суду в апеляційному провадженні.
Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення, то вказує, що заявлений Позивачкою розмір гонорару (який тим паче не є сплаченим) є лише способом надмірного збагачення сторони, є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу витрат.
Враховуючи, що розмір заявлених майнових вимог ОСОБА_1 при зверненні з позовом до Суду становив 7 864 355,63 грн, з яких рішенням суду було задоволено лише 1 008 758,74 грн, що фактично становить 12,83 %, то судом вірно застосовано принцип пропорційності під час вирішення питання про розподіл судових витрат.
В судовому засіданні представник позивача Лященко А.М. та позивач ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримали, просили її задовольнити.
В судовому засіданні представник Тищенко А.В. проти апеляційних скарг заперечував, просив залишити без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», в редакції, які діла на момент виникнення спірних правовідносин, саме до виключної компетенції Наглядової ради відноситься визначення умов праці членів Правління товариства, зокрема і відносно позивача ОСОБА_1 . За таких обставин, донарахування і виплата заробітної плати члену Правління ОСОБА_1 з 2017 року у розмірах понад суми, кратній 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, у зв`язку з отриманням прибутку товариства, є перевищенням повноважень членів Правління товариства, що зумовило неправомірне нарахування завищених сум заробітної плати.
Суд дійшов висновку, що наказ від 29 грудня 2016 року № 09-ОД прийнятий поза межами повноважень членів Правління, оскільки регулювання розміру винагороди членів Правління віднесене до компетенції Наглядової ради. При цьому, різниця між розміром заробітної плати, передбаченим трудовими контрактами керівників, який розрахований на підставі показника мінімальної заробітної плати та розміром заробітної плати з використанням показника прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що встановлений п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-УІІІ, всупереч вимог Інструкції № 291, продовжувала обліковуватись на позабалансовому рахунку 03 «Контрактні зобов`язання».
Посилання позивача на те, що змін до трудового контракту від 06 березня 2012 року щодо нового розміру посадового окладу позивача не вносилось, а тому були відсутні підстави обчислення місячної тарифної ставки позивача з застосуванням прожиткового мінімуму, суд відхилив, оскільки суд дійшов висновку, що з 01 січня 2017 року застосування розміру мінімальної заробітної плати для визначення посадових окладів заборонено законом, в тому числі і в тому випадку, якщо це було передбачено трудовим контрактом, та позивач повинен був отримувати заробітну плату з урахуванням імперативних вимог Закону України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Установчих зборів Публічного акціонерного товариство «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», оформленим протоколом № 1 від 16 лютого 2012 року, створено Публічне акціонерне товариство «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» (далі - ПАТ «АРЖК)», засновниками якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (70,86 % частки у статутному капіталі), Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (9,71 % частки у статутному капіталі), Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (9,71 % частки у статутному капіталі), Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» (9,71 % частки у статутному капіталі). Установчими зборами товариства утворено Наглядову раду на чолі з Головою Наглядової ради товариства, яким строком на 3 роки обрано Подрєзова С.О. ; утворено виконавчий орган у вигляді Правління на чолі з Головою Правління товариства, яким строком на 5 роки обрано Волкова С.С. ; обрано строком на 3 роки Голову Ревізійної комісії товариства ОСОБА_7 (т.1 а.с.83-89).
Рішенням Наглядової ради ПАТ «АРЖК», оформленим протоколом № 1 від 01 березня 2012 ОСОБА_1 (п. 3, п. 4) обрано членом Правління ПАТ «АРЖК» строком на 5 років, прийнято рішення про укладання з нею трудового договору (контракту) (т.1 а.с.71-74).
Наказом ПАТ «АРЖК» від 06 березня 2012 року № 4-К ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду заступника Голови Правління (Члена Правління) з 06 березня 2012 року з окладом згідно умов контракту (т.1 а.с.67).
06 березня 2012 року укладено трудовий контракт між Публічним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», в особі Голови Наглядової ради Подрєзова С.О., та ОСОБА_1 (керівник), як членом Правління ПАТ «АРЖК», на строк 5 років з 06 березня 2012 року по 06 березня 2017 року (т. 1 а.с. 60-65).
Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «АРЖК» № 1 від 14 лютого 2017 року прийнято рішення про продовження строку трудового контракту ОСОБА_1 до 06 березня 2022 року (п. 9, т.4 а.с.44-50).
Додатковою угодою №1 до трудового контракту від 06 березня 2012 року, укладеною між Публічним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» в особі голови Наглядової ради товариства Стецевича А.І., та ОСОБА_1 , встановлено строк дії контракту до 06 березня 2022 року (т. 1 а.с. 65).
Протоколом засідання Наглядової ради ПрАТ «АРЖК» № 1 від 15 лютого 2022 року прийнято рішення про продовження строку трудового контракту ОСОБА_1 до 02 березня 2027 року (п. 12 т.4 а.с.63-70).
Додатковою угодою № 2 до трудового контракту від 06 березня 2012 року, укладеною між Приватним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», в особі уповноваженого члена Наглядової ради ПрАТ «АРЖК» ОСОБА_9 , та ОСОБА_1 , встановлено строк дії контракту до 06 березня 2027 року (т. 1 а.с. 66).
Із Положення про Правління Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» вбачається, що воно затверджене Загальними зборами акціонерів ПАТ «АРЖК» згідно з протоколом № 2 від 02 квітня 2013 року. Положення розроблено на підставі чинного законодавства України та Статуту Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів». Це Положення регулює правовий статус, компетенцію Правління, повноваження Голови та членів Правління, порядок формування та проведення засідань Правління, відповідальність членів Правління, а також загальні організаційні питання діяльності Правління Товариства (т. 1 а.с. 160-162).
Положення про Наглядову раду Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» затверджене Загальними зборами акціонерів ПАТ «АРЖК» згідно з протоколом № 2 від 02 квітня 2013 року. Положення розроблено на підставі чинного законодавства України та Статуту Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів». Положення регулює правовий статус, компетенцію, повноваження Голови та членів Наглядової ради, порядок формування та організацію роботи Наглядової ради, проведення засідань, а також відповідальність членів Наглядової ради за виконання своїх обов`язків (т. 1, а.с. 163-165).
27 жовтня 2017 року на підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Агентство по рефінансуванню житлових кредитів", затвердженого протоколом № 2, змінено тип акціонерного товариства з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство (т. 1 а.с. 238-240).
Протоколом № 1 річних Загальних зборів акціонерів ПрАТ «АРЖК» від 28 квітня 2023 року (п.11) вирішено припинити ПрАТ «АРЖК» шляхом ліквідації; прийнято рішення про обрання ліквідаційної комісії ПрАТ «АРЖК», якій було передано повноваження щодо управління ПрАТ "АРЖК", у зв`язку з чим повноваження Волкова С.С. , як Голови Правління, та ОСОБА_1 , як члена Правління (заступника Голови Правління), та членів Наглядової ради були припинені з 08 травня 2023 року; обрано голову ліквідаційної комісії Притупу Ю.М. (т. 2 а.с.23-40).
Наказом ПрАТ «АРЖК» № 05-К-ЛК від 31 липня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади заступника Голови Правління (члена Правління) у зв`язку з ліквідацією товариства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом згідно зі ст. 44 КЗпП України вирішено ОСОБА_1 виплатити вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку, грошову компенсацію за 123 дня невикористаної щорічної відпустки та здійснити остаточний розрахунок з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року, у відповідності до вимог п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян передбачених її трудовим договором. Крім того, наказом зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо виявлених ліквідаційною комісією порушень у період з 01 січня 2017 року до 07 травня 2023 року, а саме: щодо порушення правил нарахування Голові та члену Правління товариства заробітної плати в еквіваленті «мінімальної заробітної плати» та щодо порушення правил Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств та організацій від 30 листопада 1999 року № 291. ОСОБА_1 також має передати всі документи, майно та матеріальні цінності ПрАТ «АРЖК» згідно з актом прийому-передачі (т. 4, а.с. 18, 19).
У даній справі предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, яку, як вказує позивач, належить їй виплатити за період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2023 року в сумі 7 506 407,81 грн (за виключенням ПДФО та військового збору) та за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року в сумі 357 947,82 грн, включаючи військовий збір у розмірі 5 369,22 грн, ПДФО - 64 430,61 грн.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що їй, як заступнику Голови Правління (члена Правління) за укладеним трудовим контрактом було встановлено посадовий оклад у сумі 55 000,00 грн. У подальшому, у зв`язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, розмір посадового окладу керівника був встановлений у сумі, кратній 50 розмірів мінімальних заробітних плат. Однак, для мінімізації витрат ПрАТ «АРЖК» Головою Правління товариства приймались накази, якими для нарахування та виплати заробітної плати позивачу застосовувався показник прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб. При тому, заборгованість перед членами Правління (Голови та заступника Голови Правління) у вигляді різниці між розміром заробітної плати, передбаченим трудовим контрактом, та розміром заробітної плати з використанням показника прожиткового мінімуму обліковувалась на позабалансовому рахунку 03 «Контрактні зобов`язання». У 2017 - 2019 роках за наказами Голови Правління товариства позивачу здійснювалось донарахування та виплата недоплачених сум заробітної плати, проте надалі погашення заборгованості з виплати заробітної плати припинилось.
Позивач зазначає, що протиправність дій відповідача полягає у тому, що при розрахунку заробітної плати позивача повинні застосовуватись положення трудового контракту, а не норми ЗУ від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, оскільки зміни Наглядовою радою відповідача до умов трудового контракту ОСОБА_1 у відповідності до ЗУ від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII не вносились. Крім того, відповідач остаточного розрахунку з позивачем при її звільненні, відповідно до розрахункових листів за червень та липень 2023 року, так і не провів.
Частково задовольняючи заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважав, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому визначає їх розмір - 120 000,00 грн. При цьому, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а саме на 12,83 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто у сумі 15 396,00 грн.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважав, що заявлені витрати представником відповідача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, а тому визначає їх розмір - 120 000,00 грн. При цьому, враховуючи відмову в задоволені позовних вимог, а саме на 87,17 %, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру відмовлених вимог, тобто у сумі 104 604,00 грн.
З урахуванням встановлених обставин справи, суд зобов`язує позивача, на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю в розмірі 89 208,00 грн (104 604,00-15 396,00), відповідачу.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що 06 березня 2012 року укладено трудовий контракт між Публічним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», в особі Голови Наглядової ради Подрєзова С.О., та ОСОБА_1 (керівник), як членом Правління ПАТ «АРЖК», на строк 5 років з 06 березня 2012 року по 06 березня 2017 року (т. 1 а.с. 60-65).
Контракт регулює умови праці, обов`язки сторін, права сторін, умови матеріального забезпечення, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, а також умови припинення дії контракту. Зокрема, керівникові нараховується та виплачується заробітна плата, надбавки, та додаткове матеріальне стимулювання в розмірі та на умовах, визначених внутрішнім(и) нормативним(и) актом(ами) щодо умов оплати праці та матеріального стимулювання, затвердженими Наглядовою радою (далі - Положення).
Наказом ПАТ «АРЖК» від 06 березня 2012 року № 4-К ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду заступника Голови Правління (Члена Правління) з 06 березня 2012 року з окладом згідно умов контракту (т.1 а.с.67).
Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «АРЖК» № 1 від 14 лютого 2017 року прийнято рішення про продовження строку трудового контракту ОСОБА_1 до 06 березня 2022 року (п. 9, т.4 а.с.44-50).
Додатковою угодою №1 до трудового контракту від 06 березня 2012 року, укладеною між Публічним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» в особі голови Наглядової ради товариства Стецевича А.І., та ОСОБА_1 , встановлено строк дії контракту до 06 березня 2022 року (т. 1 а.с. 65).
Протоколом засідання Наглядової ради ПрАТ «АРЖК» № 1 від 15 лютого 2022 року прийнято рішення про продовження строку трудового контракту ОСОБА_1 до 02 березня 2027 року (п. 12 т.4 а.с.63-70).
Додатковою угодою № 2 до трудового контракту від 06 березня 2012 року, укладеною між Приватним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», в особі уповноваженого члена Наглядової ради ПрАТ «АРЖК» ОСОБА_9 , та ОСОБА_1 , встановлено строк дії контракту до 06 березня 2027 року (т. 1 а.с. 66).
Наказом ПрАТ «АРЖК» № 05-К-ЛК від 31 липня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади заступника Голови Правління (члена Правління) у зв`язку з ліквідацією товариства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом згідно зі ст. 44 КЗпП України вирішено ОСОБА_1 виплатити вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку, грошову компенсацію за 123 дня невикористаної щорічної відпустки та здійснити остаточний розрахунок з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року, у відповідності до вимог п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян передбачених її трудовим договором. (т. 4, а.с. 18, 19).
АТ «Ощадбанк» від 24 серпня 2023 року № 16/2-09/1605, на підставі частини 11 статті 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», банком на підставі цього закону було зупинено фінансові операції клієнта ПрАТ «АРЖК» на суму 1 540 476,66 грн (платіжна інструкція №0000000024 від 31 липня 2023 року, отримана банком 04 серпня 2023 року) (т. 11 а.с. 2).
Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року у справі № 752/19214/23, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року, задоволено клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна у кримінальному провадженні № 42023102010000106 від 04 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, накладено арешт на грошові кошти Волкова С.С. , зокрема також на грошові кошти ОСОБА_1 , відкритті в АТ КБ «ПриватБбанк» та в АТ «Ощадбанк» (т.6 а.с.136-142, т. 11 а.с. 11-16).
Відомості про скасування арешту з вказаних рахунків станом на день винесення рішення судом першої інстанції в даній справі відсутні. Про наявність арешту на рахунках наголошувала представник відповідача у суді першої інстанції та стороною позивача суттєвих заперечень проти вказаного факту не надходило.
Як убачається із матеріалів справи, між сторонами не існує спору щодо перебування сторін у трудових відносинах, періоду перебування сторін у трудових відносинах, спору щодо наявності обов`язку відповідача виплатити вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку, грошову компенсацію за 123 дня невикористаної щорічної відпустки та здійснити остаточний розрахунок з урахуванням прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року, у відповідності до вимог п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян передбачених її трудовим договором.При цьому між сторонами існує спір щодо розміру посадового окладу.
На переконання відповідача, розмір заробітку має обраховуватись не з урахуванням МЗП, а з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (далі ПМДПО), оскільки з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VІІІ.
Тобто, неузгодженість між сторонами обґрунтовується двома групами заперечень, а саме щодо наявності чи відсутності підстав для застосування Закон України №1774-VІІІ та щодо порядку затвердження Наглядовою радою змін стосовно обчислення розміру посадового окладу.
Перевіряючи доводи позивача та заперечення відповідача щодо визначення розміру посадового окладу з розрахунку 50 розмірів МЗП, чи 50 розмірів ПМДПО, колегія апеляційного суду враховує наступні обставини, докази у підтвердження наведених сторонами обставин та норми права, що регулюють відповідні правовідносини.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 20 Закону України "Про оплату праці" оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту.
Стаття 22 Закону України "Про оплату праці" передбачає, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором.
Так, судом було встановлено, і ця обставина не заперечується, що трудові правовідносини виникли між позивачем, який був призначений на посаду заступника Голови Правління (Члена Правління) публічного акціонерного товариства "АРЖК"та Публічним акціонерним товариством «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», в особі Голови Наглядової ради Подрєзова С.О. на підставі трудового контракту від 06 березня 2012 року.
Відповідно до п. 1.2 Контракту, він є особливою формою трудового договору, на підставі якого виникають трудові відносини між керівником і товариством. У цьому ж пункті договору передбачено, що Кодекс законів України про працю, інші нормативні акти, що регулюють трудові правовідносини, поширюються на взаємовідносини сторін за цим контрактом.
Умови матеріального забезпечення керівника врегульовані у четвертому розділі Контракту. Відповідно до п. 4.1 цього Контракту визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, керівникові нараховується та виплачується заробітна плата, надбавки та додаткове матеріальне стимулювання в розмірі та на умовах, визначених внутрішнім нормативним актом щодо умов оплати праці та матеріального стимулювання, затверджених Наглядовою радою.
Відповідно до другого абзацу п. 4.1 Контракту передбачено, що за цим Контрактом керівнику встановлюється посадовий оклад у сумі 55 000 грн. У подальшому, при зміні розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України, розмір посадового окладу Керівника переглядається та встановлюється в сумі, кратній 50 розміру мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України (пункт 4.1. Контракту).
Як слідує із змісту другого абзацу, яке складається із двох речень, перше речення містить конкретно визначений розмір встановленого посадового окладу у сумі 55 000 грн, та дата реалізації відповідної норми Контракту прив`язується до дати укладення Контракту.
Друге речення містить умову щодо можливості перегляду посадового окладу Керівника та встановлення в сумі, кратній 50 розміру мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України.
Одним із доводів позивача було те, що зміна розміру посадового окладу з 50 МЗП до 50 ПМДПО, яка передбачалась Законом України 1774-VIII, не була затверджена Наглядовою радою, як це застережено у п.п. 3.1.18 п. 3.1 щодо виключної компетенції Наглядової ради у Положенні про Наглядову раду ПАТ "АРЖК", затвердженому загальними зборами акціонерів цього товариства.
В той же час, матеріали справи не містять доказів затвердження Наглядовою радою і зміни розміру посадового окладу з 55 тисяч грн до 50 МЗП. Матеріали справи взагалі не містять доказів, чи вказівки на дату зміни посадового окладу з 55 тисяч грн до 50 МЗП, вказівки на Закон, відповідно до якого відбулась така зміна. Наявні у справі додатки до трудового контракту містять лише умови зміни терміну дії контракту. Жодних доказів щодо внесення змін до умов Контракту стосовно розміру посадового окладу немає. У матеріалах справи також відсутні взагалі докази щодо затвердження Наглядовою радою зміну розміру посадового окладу з 55 тисяч грн до 50 МЗП, не указано дати та підстави внесення таких змін.
У матеріалах справи наявний протокол №1 засідання Наглядової ради ПАТ "АРЖК" від 01.03.2012 року, яким було прийняте рішення про укладення трудового контракту з головою та членами правління ПАТ "АРЖК" терміном на 5 років з встановленням винагороди відповідно до принципів, закладених до бюджету ПАТ "АРЖК" на 2012 рік ( а.с. 74, т.1 ), затверджено штатний розклад з визначенням заступнику голови Правління посадового окладу у розмірі 55 тисяч грн (а.с. 77, т. 1).
До матеріалів справи (а.с. 160-165, т. 1) позивачем були додані Положення про Правління ПАТ "АРЖК", затверджене загальними зборами акціонерів цього товариства станом на 2013 рік, та Положення про Наглядову раду ПАТ "АРЖК", затверджене загальними зборами акціонерів цього товариства станом на 2013 рік.
Із змісту розділу 3 Положення про Правління ПАТ "АРЖК" вбачається, що до компетенції правління, до якого належала позивач були віднесені, зокрема, - попередній розгляд питань, що належать до компетенції Загальних зборів, підготовка цих питань для попереднього розгляду Наглядовою радою та/або Загальними зборами (п. 3.1.4).
Матеріали справи містять наказ №09-ОД від 29.12.2016 року "Про мінімізацію витрат", підписаний головою Правління Волковим С.С., затверджений ОСОБА_1 , про застосування показника прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, розмір якого встановлено чинним законодавством України у відповідному періоді. Заборгованість у вигляді різниці між розміром заробітної плати (посадовим окладом), передбаченим трудовими контрактами з Волковим С.С. та ОСОБА_1 ( 60 та 50 мінімальних заробітних плат відповідно) та розміром заробітної плати з використанням показника прожиткового мінімуму ( 60 та 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб відповідно) у відповідних періодах обліковувати на позабалансовому рахунку 03 «Контракті зобов`язання». З 01 січня 2017 року затвердити та ввести в дію штатний розпис ПАТ «АРЖК» в новій редакції. Цього ж дня, а саме, 29.12.2016 року головою Правління товариства було затверджено штатний розпис, у якому встановлено посадовий оклад заступника голови Правління (Член Правління) у розмірі 50 ПМДГ (згідно із приміткою до штатного розпису - прожитковий мінімум доходів громадян для працездатних осіб, встановлений законодавством) (а.с. 166 - 167, т. 1).
30.11.2017 року головою Правління Волковим С.С. було підписано та затверджено ОСОБА_1 наказ №07-ОД "Про мінімізацію витрат", відповідно до якого з 01 грудня 2017 року для цілей використання штатного розпису, обліку нарахування і виплати заробітної плати голові Правління та заступнику голови Правління - члену Правління, застосовувати показник прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб (ПМДГ), розмір якого встановлено чинним законодавством України станом на 01.05.2017 року.
У матеріалах справи ( а.с. 169-174, т. 1) також наявні накази: №10-ОД від 20.12.2017 року, №08-ОД від 18.12.2018 року, №04-ОД від 29.03.2019 року, №05-ОД від 02.04.2019 року, №07-ОД від 01.08.2019 року та №09-ОД від 02.12.2019 року, які містять лише інформацію про виплату заробітної плати голові Правління та заступнику голови Правління - члену Правління враховуючи отримання прибутку за результатами діяльності товариства, і не містять інформацію щодо зміни порядку обчислення заробітної плати, тому до уваги колегією апеляційного суду не беруться.
Проте, 09.01.2023 року головою Правління Волковим С.С. було видано та затверджено ОСОБА_1 наказ 01-ОД про скасування з 31.03.2023 року дію наказів "Про мінімізацію витрат" від 29.12.2016 року №09-ОД та від 30.11.2017 року №07-ОД та про затвердження з 01.04.2023 року та введення в дію штатного розпису ПрАТ "АРЖК" в новій редакції відповідно до додатку №1. Згідно з цим додатком, затверджено штатний розпис, у якому посадовий оклад заступника голови Правління (Член Правління) визначено у розмірі 50 МЗП.
У матеріалах справи також наявний протокол №1 засідання правління ПрАТ "АРЖК" від 09.01.2023 року (а.с. 90, т. 3), відповідно до якого було прийняте рішення відновити нарахування заробітної плати керівництву відповідно до розміру, встановленого трудовими контрактами, затвердженими Наглядовою радою з головою Правління Волковим С.С. від 02.03.2012 року.
08.05.2023 року головою ліквідаційної комісії було видано наказ №01-ОД_ЛК, яким були внесені зміни до штатного розпису (виведено п`ять штатних одиниць та введено одну штатну одиницю та затверджено штатний розпис в новій редакції, у якому посадовий оклад заступника голови Правління (Член Правління) визначено у розмірі 50 ПМДГ (а.с. 93, т. 3).
Аналіз наведених доказів з урахуванням доводів сторін щодо необхідності дотримання обов`язкового порядку затвердження зміни розміру заробітної плати заступнику голови Правління що так, внутрішніми актами товариства передбачено обов`язковий порядок затвердження розміру заробітної плати. Такий порядок був дотриманий в частині узгодження сторонами контракту, встановлення у штатному розписі та затвердження Наглядовою радою лише розміру окладу в сумі 55 тисяч грн.
Доказів, яким чином відбулася зміна посадового окладу з 55 тисяч грн до 50 МЗП до періоду 31.12.2016 року, матеріали справи не містять. Відповідні зміни до Контракту не вносились.
Матеріали справи містять докази встановлення посадового окладу у розмірі 50 ПМДПО шляхом видання наказів від 29.12.2016 року №09-ОД та від 30.11.2017 року №07-ОД. Відповідні зміни до Контракту також не вносились.
Сторона позивача заперечує, що такі зміни до розміру посадового окладу 50 ПМДПО були затверджені Наглядовою радою, при цьому сторона позивача не надає жодних доказів, що зміна посадового окладу з 55 тисяч грн до 50 МЗП була затверджена Наглядовою радою.
З урахуванням наведеного, та враховуючи завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України) апеляційний суд вважає за можливим застосувати положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
Зі сторони відповідача не заперечується та обставина, що до 31.12.2016 року позивач отримував заробітну плату у розмірі 50 МЗП. Однак після цієї дати відповідач визнає лише порядок обчислення посадового окладу у сумі 50 ПМДПО, при тому, що доведеним є встановлення з дотриманням усіх процедур, що визначені локальними правовими актами товариства, посадового окладу лише у сумі 55 тисяч грн. Тобто, хоч у матеріалах справи немає доказів затвердження Наглядовою радою розміру окладу у сумі 50 ПМДПО, однак відповідач такий розмір визнає.
Колегія апеляційного суду не вбачає підстав для надання оцінки доводам сторін щодо наявності чи відсутності підстав для застосування Закону України 1774-VIII, оскільки є встановленим сам факт, що стороною позивача були вчинені дії, які свідчать, що для обчислення посадового окладу було застосовано ПМДПО, що не суперечить загальноприйнятим нормам, якими врегульовано, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Позивачка, заперечуючи щодо наявності обов`язкових підстав для застосування показника ПМПДО, сама погоджує обов`язковий до виконання товариством документ - новий штатний розпис (як додаток до Наказу № 09-ОД від 29 грудня 2016 року), яким встановлювались інші розміри посадових окладів Керівників (на основі ПМДПО).
Так, позивачкою 29 грудня 2016 року (напередодні набрання чинності Законом № 1774-VIII) було погоджено Наказ № 09-ОД, яким передбачалось з першого кварталу 2017 року для нарахування заробітної плати, зокрема, заступника голови Правління, застосовувати показник прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб.
Таким чином, з 1 січня 2017 року було введено в дію новий штатний розпис, відповідно до якого заробітна плата позивача становила 50 ПМДО.
Наказом від 30 листопада 2017 року № 07-ОД "Про мінімізацію витрат", погодженою позивачкою, встановлено, що з 1 грудня 2017 року для цілей використання штатного розпису, обліку зарахування і виплати заробітної плати, зокрема, заступника голови Правління застосовувати показник ПМДО, розмір якого визначено чинним законодавством України станом на 31 травня 2017 року.
Позивачем нараховувалась та отримувалась заробітна плата на основі показника ПМПДО.
Протоколом № 1 засідання Правління від 9 січня 2023 pоку, зокрема, додатком № 1 до цього протоколу (а.с. 90, т. 3), підтверджується, що позивач був обізнаний про нарахування йому заробітної плати з урахуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачем в день звільнення позивача (31 липня 2023 року) сформовано платіжну інструкцію № 0000000024 для здійснення розрахунку на суму 1 540 476,66 грн (т. 3 а.с. 179) та надано письмове повідомлення ОСОБА_1 , що за час затримки оплати з 01.08.2023 по 04.08.2023 включно, відповідно до вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України, було здійснено донарахування та сплата середньої заробітної плати згідно наказів № 08-ОД-ЛК від 02.08.2023р., № 09-ОД-ЛК від 03.08.2023 р. та № 10-ОД-ЛК від 04.08.2023 р. (а.с. 178, т.3).
Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено».
При визначенні суми витрат на правничу допомогу, районний суд керувався положенням статті 141 ЦПК України, принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також розумністю їхнього розміру та необхідності, крім того взяв до уваги частку задоволених позовних вимог та дійшов до обґрунтованого висновку з урахуванням встановлених обставин справи, про стягнення з позивача, на якого покладено більшу суму судових витрат, на користь відповідача різницю в розмірі 89 208,00 грн (104 604,00-15 396,00).
За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Лященко Аліни Михайлівни на рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 17 лютого 2025 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Лященко Аліни Михайлівни на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 13 березня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 17 лютого 2025 року залишити без змін.
Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 13 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 17 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді