КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/2347/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 357/1618/26

09 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В. вивчивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Семенюти Руслана Анатолійовича на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року в справі про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює полк патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі на посаді поліцейського, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , -
в с т а н о в и в:
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 22 березня 2026 року захисника ОСОБА_1 адвокат Семенюта Руслан Анатолійович подав апеляційну скаргу на постанов суду першої інстанції, яка разом з матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 07 квітня 2026 року.
Також в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Семенюта Руслан Анатолійович просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 20 березня 2026 року. При ухваленні оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був присутній та повідомлений про те, що копія постанови буде направлена йому засобами поштового зв`язку, проте до 20 березня 2026 року апелянт копію оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку не отримав. 
З огляду на вище викладене просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді від 06 лютого 2026 року закінчився 16 лютого 2026року.
За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні 06 лютого 2026року  ОСОБА_1 був присутній, надавав пояснення та визнав свою вину, а відтак він був обізнанний про постанову судді за результатами розгляду справи та строк оскарження постанови судді.
Окрім того в матеріалах справи містяться квитанції від 06 березня 2026 року про сплату ОСОБА_1 штрафу та судового збору, що в свою чергу свідчить про обізнаність апелянта з постановою суду першої інстанції.
Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 20 березня 2026 року. При ухваленні оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був присутній та повідомлений про те, що копія постанови буде направлена йому засобами поштового зв`язку, проте до 20 березня 2026 року апелянт копію оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку не отримав, не є обставиною, яка б свідчила про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року, так як діючими нормами КУпАП не передбачено, що строк на апеляційне оскарження постанови судді обраховується з моменту вручення копії постанови особі. Апелянтом в обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку не зазначено обставин, які перешкоджали представнику отримати копію постанови суду першої інстанції протягом строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 
За таких обставин, враховуючи, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасну подачу до суду апеляційної скарги, а також не надано будь-яких доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року.
Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Семенюти Руслана Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2026 року в справі про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя