Справа №295/15527/25
Категорія 139
2-а/295/2/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
В С Т А Н О В И В:
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність поліцейського 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядового Нерослика М.Є. щодо ненадіслання ОСОБА_1 копії постанови від 11.09.2025; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5698925 від 11.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 340,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що 11.09.2025 поліцейським Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції складена постанова серії ЕНА №5698925 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Позивач заперечує факт вручення йому копії оскаржуваної постанови, також зауважує, що під час винесення вказаної постанови працівниками патрульної поліції не роз`яснені йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватись юридичною допомогою адвоката.
ОСОБА_1 звертає увагу, що постанова від 11.09.2025 не містить підтвердження про вручення позивачу її копії або надіслання її засобами поштового зв`язку на його адресу, також в ній відсутні відомості про роз`яснення йому прав. 
Позивач зазначив, що копію постанови отримав лише 28.10.2025 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.
ІІ. Процедура та позиції учасників розгляду справи
Відповідно до ухвали суду від 08.12.2025 позивачу поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом; відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Черкасова М.М. про залишення позовної заяви без розгляду; позовна заява залишена без руху.
Згідно з ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористались наданим процесуальним правом і не надали заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача Черкасова М.М. з використанням системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 29-46), в якому відповідач посилається на те, що обставини, зазначені в адміністративному позові, не відповідають дійсності. Твердження позивача про неправомірні дії зі сторони поліцейського є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами.
Вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена в межах повноважень відповідача, в порядок та спосіб, які передбачені КУпАП, із дотриманням встановленої процедури, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень є відеозапис та фотознімки з приладу Трукам, які долучені до відзиву на позов.
Процедура розгляду справи була зафіксовна на портативний відеореєстратор патрульного поліцейського.
Разом з тим, вказує, що такий відеозапис не може бути наданий суду, оскільки згідно з наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» термін зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб. З огляду на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена 11.09.2025, то на час розгляду справи такий відеозапис вже знищений. 
В решті відзив на позовну заяву містить нібито спростування доводів позивача, який в свою чергу на них в позові взагалі не посилався як на його підстави, зокрема, позивач не посилався на неправомірність застосування лазерного вимірювача швидкості Трукам, не посилався на те, що зміст постанови не відповідає вимогам КУпАП. При цьому суд звертає увагу, що відзив на позов містить числення посилання на нормативно-правові акти, судову практику, в тому числі, на правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості; на норми КАС, якими врегульовано визначення поняття електронних доказів, без зазначення, яким чином вони стосуються фактичних і конкретних обставин цієї справи.
До відзиву на позовну заяву представник ОСОБА_2 долучив заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позов поданий до неналежного відповідача, посилаючись на те, що Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, не має статусу юридичної особи, а тому не може бути відповідачем у справі (а.с. 74-75)

04.03.2026 ОСОБА_1 направив відповідь на відзив на позов (а.с. 84), в якій вказав, що доводи відзиву не спростовують підстав позову. Позивач стверджує, що відповідачем не надані докази проведення розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення за його участі, ознайомлення його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, також відсутні докази фіксації його відмови від отримання копії постанови.
Позивач зазначив, що зміст прийнятої постанови містить невідповідності з інформацією на фотокартках, які надані представником відповідача, зокрема, в ній зазначено, що відеозапис здійснювався на камеру моторола вб 703668400471484470368, водночас не вказано, на який пристрій здійснювався запис - відеореєстратор патрульного поліцейського чи звичайний телефон; в переліку доказів постанова не містить посилань на фотодокази, які долучені до відзиву; наявні розбіжності в часі вчинення правопорушення, на фотокартках зафіксований час 15:32:50 год., а в постанові час його вчинення – 15:41:17 год.
У відповіді на відзив вказано, що долучені фотокартки не можуть бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки на них не зафіксовані місцезнаходження приладу, відсутні відомості про геодезичні дані широти та довготи.
Крім того, до відзиву на позов долучені документи про направлення копії постанови, яка оскаржується, правопорушнику на адресу м. Житомир, провул. Рівний, 29, натомість він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавило його можливості отримати постанову, ознайомитись з її змістом та долученими до неї доказами.
ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позов поданий неналежним відповідачем, посилаючись на помилкове тлумачення представником Черкасовим М.М. поняття «суб`єкт владних повноважень», яке міститься в КАС України.

13.03.2026 від представника відповідача з використанням системи «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 88-90), в яких він заперечує проти аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив. Вказує, що наданими суду доказами підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дотримання процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема, матеріалами з приладу Трукам; розбіжності у часі, який вказаний на фотознімках та у постанові, відсутність в постанові координат, направлення копії постанови не за адресою проживання позивача, не мають суттєвого значення і не є підставами для скасування постанови за підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення; вчергове зазначено, що вимоги заявлені до неналежного відповідача.
ІІІ. Законодавство, що підлягає застосуванню 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
IV. Обставини встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду 
Судом встановлено, що 11.09.2025 поліцейський 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Нерослик М.Є. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5698925, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно з вказаною вище постановою ОСОБА_1 11.09.2025 о 15:41:17 год., керуючи транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на автомобільній дорозі 06 Київ-Чоп 55 км з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, перевищив швидкість на 27 км/год., правопорушення зафіксовано на прилад Трукам 008373, чим порушив п. 12.6 г ПДР – порушення швидкісного режиму на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами (а.с.4, 68).

Дослідивши докази у справі, які надані сторонами, суд дійшов такого висновку.
До відзиву на позовну заяву представник відповідача на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення долучив роздруківки фотознімків з приладу Трукам та відеозапис (а.с. 49, 65-66).
Зі змісту постанови, яка оскаржується, вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 12.6 г ПДР України.
Відповідно до пункту 12.6 г Правил дорожнього руху України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, дозволяється рух зі швидкістю не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах — не більше 90 км/год.
Знак 5.51 «початок населеного пункту" є інформаційно-вказівним знаком та вказує на найменування і початок населеного пункту, в якому на цій дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилався лише на те, що доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є відеозапис та долучені роздруківки фотознімків з приладу Трукам.
Дослідивши надані роздруківки суд не бере їх до уваги, оскільки на них відсутнє чітке відтворення події, з їх змісту неможливо встановити, чи здійснював транспортний засіб рух в межах дії дорожніх знаків, яких саме і на якій автомобільній дорозі.
На наданих роздруківках з лазерного вимірювача швидкості руху Трукам, наданого представником, не відображений дорожній знак 5.51, неможливо визначити зону його дії на зазначеній автодорозі, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини про вчинення правопорушення, а також не зафіксовна дорожня розмітка, тому неможливо встановити - рухався позивач у межах населеного пункту чи ні, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, які відокремлені одна від одної розділювальною смугою чи ні.
На роздруківках з фотознімків зафіксований час вчинення правопорушення 15:32:50 год., в постанові час його вчинення зазначений – 15:41:17 год.
Отже, на переконання суду, додані представником відповідача до відзиву роздруківки фотознімків із лазерного вимірювача швидкості не можуть вважатись достовірними та достатніми доказами на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки з цих зображень неможливо достовірно встановити їх безпосередній зв`язок із обставинами та подією, про які зазначено у постанові, яка оскаржується. 
Надані суду фотознімки є нечіткими та не дають можливості встановити марку і реєстраційний номер автомобіля порушника. Представником відповідача також надані збільшені фотознімки, на яких видно марку та модель автомобіля, однак неможливо встановити, що на збільшеному міститься теж зображення, що і на фотознімках із лазерного вимірювача швидкості TruCam.
Не може бути покладений в основу рішення суду долучений до відзиву на позов відеозапис з огляду на таке. Зі змісту вказаного відеозапису не вбачається, що він зроблений з приладу Трукам, оскільки на ньому відсутні відповідні відмітки, відеозапис є прискореним, не є оригінальним, а відтак не може бути взятий судом як електронний доказ або його копія. З його змісту також не вбачається, що на ньому зафіксований факт перевищення швидкості водієм автомобіля марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не надав докази, на підставі яких поліцейський прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тобто не довів правомірність прийнятого рішення.

В позовній заяві та у відповіді на відзив позивач заперечував факт вручення йому копії постанови, роз`яснення йому прав, а також посилався на відсутність доказів, які підтверджують ці обставини. 
В поданому представником відповідача відзиві на позов на спростування доводів, викладених в позовній заяві з приводу дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, представник вказав, що інспектор підійшов до автомобіля, представився, довів водію суть скоєного правопорушення, запропонував пред`явити документи, врахувавши вимоги КУпАП, роз`яснивши правопорушнику права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі на правничу допомогу, оцінивши докази, прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу, тобто патрульний діяв у межах і спосіб, які передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
Зазначив, що процедура розгляду справи була зафіксована на портативний відеореєстратор патрульного поліцейського.
Водночас, у відзиві на позов представник відповідача вказав, що відеозапис з портативного реєстратора поліцейського не може бути наданий суду, оскільки він є знищеним зі спливом терміну зберігання. 
Таким чином, суд критично ставиться до аргументів представника відповідача про дотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки судом не встановлено, з яких джерел представник обізнаний про те, яким чином відбувалась процедура розгляду справи, описана у відзиві, оскільки відеозапис знищений, звідки він отримав такі відомості, вказавши їх у відзиві на позов, при цьому сам відеозапис не долучивши.
Суд також відхиляє доводи представника відповідача, що позивачем не надані докази, які спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки вони не відповідають нормам ст.ст. 77, 78 КАС України щодо обов`язку саме суб`єкта владних повноважень довести правомірність прийнятого рішення.
На спростування доводів позивача, представником відповідача не надано жодного доказу.
Отже, судом взагалі не встановлено, що відбулась процедура розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є гарантією дотримання його прав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).
В контексті наведеного, судом надана оцінка всім ваговим доводам, наведеним сторонами під час судового провадження, потреба надавати оцінку іншим доводам відсутня, оскільки вони не мають значення для вирішення спору.

Враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які можуть бути прийняті судом на підтвердження того, що позивач порушив Правила дорожнього руху України, та дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що відповідач не довів правомірність свого рішення, що є його обов`язком відповідно до ст. ст. 77, 78 КАС України, а відтак суд доходить висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. 
Водночас, не підлягає задоволенню вимога про визнання протиправною бездіяльності поліцейського 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції рядового Нерослика М.Є. щодо ненадіслання ОСОБА_1 копії постанови від 11.09.2025, оскільки відповідно до приписів ч. 3 ст. 286 КАС України за результатами розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено ухвалення рішення про визнання неправомірною бездіяльності. Встановлення неправомірності дій посадової особи при прийнятті постанови, яка оскаржується, є підставою для її скасування, а відтак належним способом захисту порушеного права позивача є скасування постанови про притягнення його до адмінстративної відповідальності, що відповідає змісту порушеного права.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача Черкасова М.М., що позов поданий до неналежного відповідача, оскільки Управління патрульної поліції в Київській області не є юридичної особою, з огляду на таке.
Позивач в позові відповідачем вказав «Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області», зазначивши адресу структурного підрозділу, в якому проходить службу патрульний поліцейський, який прийняв постанову, яка є предметом судового розгляду, - с. Чайки, Бучанський район, Київська область, код ЄДРПОУ 40108646, який є кодом юридичної особи - Департаменту патрульної поліції.
Зазначення в позові адреси юридичної адреси структурного підрозділу Департаменту патрульної поліції за місцем знаходження управління, в якому проходить службу відповідна посадова особа, не вказує на те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача.
Крім того, в п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України зазначено, що суб`єкт владних повноважень, в розумінні кодексу, – це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Тобто учасником судового провадження в адміністративному судочинстві може бути і суб`єкт владних повноважень, який немає статусу юридичної особи.
Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити представнику відповідача, що подання позивачем позову до неналежного відповідача не є підставою для залишення позову без розгляду, в ст. 240 КАС України відсутня така підстава для залишення позову без розгляду, у разі, якщо вимоги заявлені не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, це є підставою для відмови в його задоволенні за результатами судового розгляду. 
Перевірка відповідності адміністративного позову вимогам ст. 160 КАС України належить до виключної компетенції суду, сторона відповідача не наділена процесуальними правами давати таку оцінку.
Таким чином, наведені вище доводи не грунтуються на нормах процесуального права.
Разом з тим, представник Черкасов М.М. бере участь в справі саме як представник Департаменту патрульної поліції. Клопотання представником ОСОБА_2 направлені до суду ще до відкриття провадження у справі, що вказує на те, що відповідач належним чином був обізнаний про судове провадженням із системи ЄСІТІС, маючи зареєстрований електронний кабінет, до якого автоматично за кодом ЄДРПОУ надійшли матеріали позовної заяви в електронному вигляді. 
За наведених обставин відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Також судом не встановлено, що вимоги позивач заявив до неналежного відповідача.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з підстав, наведених вище по тексту рішення.
Керуючись ст. ст. 7, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 42, 43, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача Черкасова Миколи Миколайовича про залишення позовної заяви без розгляду.

Адміністративний позов задоволити частково.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5698925 від 11.09.2025, прийняту поліцейським 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Неросликом Максимом Євгеновичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області, місце знаходження: Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. В. Лобановського, 32-А, код ЄДРПОУ: 40108646.

Суддя    О.В. Стрілецька