ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/761/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/4621/25 Категорія: 301030200 	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді секретар 	Василенко Л. І., Новіков О. М. Широкова Г. К.	

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2026 року (суддя в суді першої інстанції Годік Л. С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмови у постановленні на квартирний облік та зобов`язання взяти на квартирний облік,

в с т а н о в и в :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині відмови у постановленні на квартирний облік та зобов`язання взяти на квартирний облік.
В позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення від 26.05.2025 виконавчого комітету Уманської міської ради № 232, яким відмовлено у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради ОСОБА_1 згідно з першим абзацом пункту 7 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 та зобов`язати виконавчий комітет Уманської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та взяти його на квартирний облік, як учасника бойових дій, інваліда війни ІІІ групи, який потребує поліпшення житлових умов. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач проходив службу у Збройних Силах України в зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, був демобілізований та отримав статус учасника бойових дій. Також, у зв`язку з отриманням в ході бойових дій поранення, ОСОБА_1 отримав інвалідність внаслідок війни ІІІ групи.
Оскільки позивач не забезпечений житлом, він звернувся до виконавчого комітету Уманської міської ради із заявою про взяття його на квартирний облік, як учасника бойових дій, який потребує поліпшення житлових умов.
Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025 позивачу було відмовлено у взятті його на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради з посиланням на перший абзац пункту 7 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470. 
Підставою відмови у взятті на квартирний облік вказано штучне погіршення ОСОБА_1 своїх житлових умов шляхом укладення 12.03.2025 договору дарування № 914 належної йому частки права власності на квартиру своїй матері. Згідно Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, громадяни, які штучно погіршили свої житлові умови не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту з моменту погіршення житлових умов. Оскільки п`ять років з моменту договору дарування не пройшло, виконавчий комітет Уманської міської ради зазначив, що взяти на квартирний облік позивача неможливо.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2026 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відчуження позивачем своєї частки у праві власності відбулося менш ніж за два місяці до дати подання ним заяви про зарахування на квартирний облік для поліпшення житлових умов, тому в даному випадку має місце штучне погіршення умов позивачем у період, що безпосередньо передував його зверненню із відповідною заявою до виконавчого комітету. Дії позивача були визнані судом такими, що були спрямовані на умисне погіршення житлових умов та свідчать про зловживання правом на отримання житла, вчинення дій на шкоду державі та іншим особам, які мають право на першочергове забезпечення житлом, тому підстав для визнання незаконним та скасування рішення відповідача, яким відмовлено ОСОБА_1 у постановленні на квартирний облік судом не встановлено. В зв`язку з відмовою в задоволенні вказаної позовної вимоги суд дійшов висновку по відмову в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання взяти позивача на квартирний облік.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2026, як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи суд не врахував, що відчуження своїй матері частки належного позивачу житла розміром 7,45 кв.м. не впливає на його право на поліпшення житлових умов та не є підставою для відмови у взятті на квартирний облік виконавчим комітетом Уманської міської ради, як учасника бойових дій, який потребує поліпшення житлових умов. Вказано, що на час відчуження належної позивачу частки квартири розміром 7,45 кв.м. на користь своєї матері, він не мав у власності придатного і достатнього за розміром для проживання житлового приміщення, а тому його дії не можуть свідчити про зловживання правом на отримання житлового приміщення, вчинення дій на шкоду державі та іншим особам, які мають право на першочергове отримання житла.
Крім того, висновок суду про те, що ОСОБА_1 штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатної для проживання і достатньої за розміром частки квартири, в зв`язку з чим він втратив право на взяття на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов не відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтям 47, 48 ЖК України та Правилам обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470». Вважає, що прийняте виконавчим комітетом Уманської міської ради рішення від 26.05.2025 № 232 в частині відмови ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та взяти його на квартирний облік, як учасника бойових дій, інваліда війни ІІІ групи, який потребує поліпшення житлових умов є незаконне та підлягає скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від виконавчого комітету Уманської міської ради вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду. Оскільки відчуження позивачем своєї частки квартири відбулось менше ніж за два місяці до подання заяви про взяття на квартирний облік, ним не надано доказів, що таке відчуження було вимушеним або зумовленим незалежними від позивача обставинами, тому позивач штучно погіршив свої житлові умови, а відтак, виконавчий комітет Уманської міської ради прийняв обґрунтоване рішення про відмову у взятті ОСОБА_1 на квартирний облік, як громадянина, що потребує поліпшення житлових умов. Суд надав належну оцінку вказаним обставинам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Також ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 має статус особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни з терміном дії довічно.
Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_3 квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Відповідно до рішення Уманської міської ради VIII скликання 41 сесії від 14.10.2022 № 10-41/8 вулицю Комарова в м. Умань Черкаської області перейменовано на вулицю Захисників України.
Відповідно до договору про визначення часток у нерухомому майні, що є спільною сумісною власністю від 12.03.2025 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , як учасники права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , виходячи із засад рівності, домовилися про поділ квартири, що є їхньою спільною сумісною власністю та визначили, що їхні частки у праві спільної власності на це нерухоме майно є рівними, тобто по частці у праві власності на зазначену квартиру у кожного.
Відповідно до договору дарування частки у праві власності на квартиру від 12.03.2025 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подарували ОСОБА_3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (по частці кожен).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, отриманої 30.04.2025, відомості щодо належності ОСОБА_1 будь-якого нерухомого майна - відсутні.
Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025 відмовлено у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради ОСОБА_1 згідно з першим абзацом пункту 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіки Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470.
Відповідно до Листа виконавчого комітету Уманської міської ради № 3718/01/01035 від 30.05.2025, адресованого ОСОБА_1 , повідомлено про рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025 щодо відмови у взятті його на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради та зазначено, що відповідно до інформації про зареєстроване право власності від 30.04.2025 № 20790, виданої Уманським відділком КП «ЧООБТІ» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частину квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва на право власності, виданого Уманським відділом житлового господарства 25.03.1998 за реєстровим № 9983. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 13.05.2025 № 426560816 та договору дарування частки у праві власності на квартиру від 12.03.2025 № 914, посвідченого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Карайкозою Г.І., ОСОБА_1 подарував свою частку квартири ОСОБА_3 .
Згідно з першим абзацом пункту 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96 Житлового кодексу УРСР) (5464-10), не беруться на квартирний облік протягом п?яти років з моменту погіршення житлових умов.
Так як п?ять років з моменту дарування частки квартири АДРЕСА_2 ще не пройшло, взяти ОСОБА_1 на квартирний облік при виконавчому комітеті Уманської міської ради неможливо.
Такими є фактичні обставини справи, як мають наступне правове регулювання.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади або органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією або законами України.
Згідно вимог ст. 31 ЖК України визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Загальні підстави для визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, визначені ст. 34 ЖК України.
Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:
1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України;
2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;
3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;
5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;
6) які проживають у гуртожитках.
Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України.
Зазначені норми є загальними для житлових правовідносин.
Статтею 39 ЖК України передбачено, що громадяни беруться на квартирний облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання – виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті. 
Статтями 45, 46 ЖК України визначений перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання жилих приміщень.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
Статтею 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.
Пунктом 14 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. 
Статтею 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено перелік пільг особам з інвалідністю внаслідок війни.
Пунктом 18 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
При вирішенні спору, судом першої інстанції було встановлено, що за ОСОБА_1 станом на 01.01.2013 було зареєстроване право власності на частину квартири АДРЕСА_2 . Вказана обставина сторонами не оспорюється та підтверджена інформацією Уманського відділку КП «ЧООБТІ» про зареєстроване право власності від 30.04.2025 № 20790 (а.с. 84). 
12.03.2025 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про визначення часток в нерухомому майні, що є спільною сумісною власністю, (а.с. 85-86) згідно якого сторони домовилися, що їхні частки спільної сумісної власності квартири є рівними по частці.
Відповідно до договору дарування частки у праві власності на квартиру від 12.03.2025 (а.с. 87-88) ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подарували свої частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 своїй матері - ОСОБА_3 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 06.05.2025 (а.с. 104) ОСОБА_1 зареєстрований з 12.01.2024 за адресою АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 35 ЖК України громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Аналогічна норма міститься і в пункті 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 року № 470.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач уклавши договір дарування своєї частки у праві власності на квартиру від 12.03.2025 своїй матері ОСОБА_3 штучно погіршив свої житлові умови, тому рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025 йому правомірно відмовлено у взятті на квартирний облік і підстави для скасування оскаржуваного рішення відповідача в частині, що стосуються позивача відсутні.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на слідуючі обставини.
Відповідно до ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.
Згідно п. 53 Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.
Відповідно до ст. 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.
Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в Черкаській області встановлений постановою виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів та президії Черкаської обласної ради профспілок від 28.12.1984 № 396 (із змінами) в розмірі 8,5 кв.м. на одного члена сім`ї.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має статус особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни з терміном дії довічно. Він зареєстрований у квартирі за адресою АДРЕСА_4 з 12.01.2024 і частка квартири (житлова площа), що належала позивачу на момент укладення договору дарування складала 7,45 кв.м.
Висновок суду про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у зарахуванні його на квартирний облік, посилаючись на п. 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, оскільки ОСОБА_1 подарував свою частку квартири матері, погіршивши свої житлові умови, не ґрунтується на нормах матеріального права.
Так, відповідно до п. 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 передбачено, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання будинку, квартири, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що відчужена позивачем частка квартири складає 7,45 кв.м., при нормі жилої площі у Черкаській області 8,5 кв.м. на одну особу, отже на момент відчуження ОСОБА_1 не був забезпечений придатним і достатнім за розміром для проживання жилого приміщення, а тому таке відчуження не позбавляло права останнього на зарахування на квартирний облік при виконавчому комітеті Уманської міської ради, як учасника бойових дій, який потребує поліпшення житлових умов та не є підставою для відмови у взяття на квартирний облік, оскільки за вказаних обставин ОСОБА_1 не міг вважатися особою, яка належним чином забезпечена житловим приміщенням та не потребує поліпшення житлових умов.
Та обставина, що інші співвласники квартири є батьками позивача та мають у власності іншу нерухомість жодним чином не впливає на факт неналежного забезпечення житлом саме позивача, що є повнолітнім та не проживає однією сім`єю із батьками. 
Враховуючи вищевикладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія судів приходить до висновку про зміну оскаржуваного рішення шляхом його скасування в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025, яким вирішено відмовити у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради ОСОБА_1 згідно з 1 абзацом пункту 7 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що оскільки позовна вимога про зобов`язання виконавчого комітету Уманської міської ради повторно розглянути заяву позивача та взяти його на квартирний облік, як учасника бойових дій, інваліда ІІІ групи, який потребує поліпшення житлових умов є похідною від першої, тому в її задоволенні було також відмовлено.
Вирішуючи питання щодо вищезазначеної позовної вимоги позивача, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої вимоги, оскільки прийняття відповідним органом рішення є його дискреційними повноваженнями, а тому суд не вправі зобов`язувати такий орган прийняти відповідне рішення, оскільки в такому випадку він виходить за межі завдань цивільного судочинства. Рішення про прийняття громадян на квартирний облік може бути прийняте лише на підставі відповідного переліку документів та в межах визначеної процедури його ухвалення. Тому, вимога позивача про зобов`язання відповідача прийняти його на квартирний облік задоволенню не підлягає, а рішення суду в частині відмови в задоволенні даної позовної вимоги підлягає зміні, шляхом приведення його мотивувальної частини у відповідність до постанови апеляційного суду. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному законом, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково. 
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2026 року змінити, скасувавши в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Уманської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання взяття на квартирний облік – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 232 від 26.05.2025, яким вирішено відмовити у взятті на квартирний облік при виконавчому комітеті міської ради ОСОБА_1 згідно з 1 абзацом пункту 7 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470.
В іншій частині рішення змінити, привівши його мотивувальну частину у відповідність до редакції цієї постанови апеляційного суду. 
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи компенсувати за рахунок держави.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 18.03.2026. 

Суддя-доповідач

Судді