ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року	справа № 380/219/26	
м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2
Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), в якому, з урахуванням ухвали суду про збільшення позовних вимог від 09.02.2026, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п.1 розділу IV наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (Код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) від 02 грудня 2025 року «По особовому складу» №1462-ОС в частині щодо: «вважати: Майора ОСОБА_2 (Т-997120), першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, таким, що самовільно залишив військову частину (місця проходження військової служби) з 30 листопада 2025 року. Не зараховувати період військової служби до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії з 30 листопада 2025 року до дня повернення до виконання військового обов`язку. Виплату грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення на них пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, не здійснювати з 30 листопада 2025 року до дня повернення до виконання військового обов`язку.» 
-зобов`язати відповідача - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (Код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) відновити позивачу, ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_6 ) виплату грошового забезпечення, відновити продовольче, речове, інші види забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців починаючи з 30 листопада 2025 року; 
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (Код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) №6068-АГ від 24.12.2025 року «Про результати службового розслідування».
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що стосовно нього відповідач видав наказ, яким визнав позивача таким, що самовільно залишив військову частину (місце проходження військової служби). Внаслідок реалізації цього наказу позивачу не зараховано період військової служби до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії; припинено виплату грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення на них пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців. Позивач зазначає, що він згідно із вимогами законодавства повідомив уповноважену особу військової частини та вчинив інші правомірні дії, пов`язані із необхідністю проходження медичного обстеження та лікування. Тому позивач вважає спірний наказ протиправним, оскільки не погоджується з висновком відповідача про самовільне залишення військової частини, оскільки такий не відповідає дійсності. Крім того, позивач вважає, що службове розслідування, яке згодом призначив відповідач, проведене з процедурними порушеннями та без належного обґрунтування. А відтак, на думку позивача, наказ, яким затверджено результати службового розслідування є протиправним і підлягає скасуванню.
Просить позов задовольнити.
Ухвалою від 21.01.2026 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (Суддя Кисильова О.Й.).
Згідно із ч.9 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до Розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №7/р від 26.01.2026 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України 11.11.2024 №39 (із змінами) після автоматизованого розподілу для розгляду цієї справи визначено суддю Лунь З.І.
Ухвалою від 30.01.2026 суд прийняв цю справу до розгляду.
Згідно з ч.2 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки змінено склад суду, то розгляд цієї справи почався спочатку, з 30.01.2026.
Ухвалою суду від 09.02.2026 суд постановив заяву позивача про збільшення позовних вимог задовольнити; прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог (вх.№8969 від 04.02.2026), подану представником позивача.
Ухвалою суду 09.02.2026 суд постановив витребувати з  НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ) ЄДРПОУ НОМЕР_5 ):
інформацію про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України щодо військовослужбовця ОСОБА_1 за весь період його служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ). Цю ухвалу відповідач виконав. Витребувані матеріали надійшли на адресу суд 09.03.2026.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що позивач не підтвердив належної реалізації свого права на звернення за медичною допомогою у встановленому порядку. Так, відповідач стверджує, що позивач не подавав рапорт, а також будь-які документи, що підтверджують необхідність лікування. Відповідач вважає, що доводи позивача щодо подій, пов`язаних із проходженням позивачем медичного обстеження та лікування ґрунтуються виключно на його власних твердженнях, не підтверджених належними та допустимими доказами. Просить у позові відмовити.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій ствердив про неповноту службового розслідування, проведеного відповідачем, а відтак про неповноту встановлення обставин пов`язаних із проходженням позивачем медичного обстеження та лікування. Позивач переконує, що видані відповідачем накази по особовому складу підтверджують той факт, що відповідач визнавав позивача таким, що позивач вибув на лікування, про його лікування, а також про лікувальні заклади, де позивач лікувався. Просить позов задовольнити.
Інші заяви по суті спору сторони до суду не надходили.
Суд встановив таке.
Позивач, ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин, проходив службу на посаді першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип «С») четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону на підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №1400-ОС від 18.11.2025. 
29.11.2025, у зв`язку з призначенням на посаду в новий підрозділ в район АДРЕСА_5 , позивач вибув з району виконання бойових завдань поблизу АДРЕСА_6 , де перебував з 15.07.2024 року (1 рік 4,5 міс.). 
Після прибуття на нове місце служби в новий підрозділ в район АДРЕСА_5 , позивач клопотав усно перед своїм безпосереднім начальником – начальником першого відділу прикордонної служби (тип « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону майором ОСОБА_3 про потребу в лікуванні після довготривалого безперервного перебування в зоні бойових дій та пояснив, що у зв`язку із перебуванням в зоні бойових дій та необхідності виконання бойових завдань не мав можливості пройти медичне обстеження та лікування. 
Проте в такому лікуванні позивачу було відмовлено з тих мотивів, що через кілька днів він повинен в складі нового підрозділу вчергове вибути в район виконання бойових завдань, організувати підготовку підрозділу до виїзду, його переміщення та роззосередження в районі виконання бойових завдань, займання визначених позицій. 
30.11.2025 відповідно до «Алгоритму звернення військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону за медичною допомогою, направлення на обстеження, ВЛК», затвердженим наказом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ від 13.02.2025 року №567-АГ позивач намагався письмово подати рапорт про направлення на медичне обстеження та лікування, проте в прийнятті такого було відмовлено. 
Також 30.11.2025 року позивач в телефоном, з використанням месенджера WhatsApp звернувся до начальника штабу НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_4 та доповів про свій стан здоров`я, клопотав про дозвіл на обстеження та лікування. В отриманні такого було відмовлено. Про те, що така розмова мала місце, підтверджується скріншотом з телефону позивача (час розмов 30.11.2025 року: 08:42, 09:10, 09:43 год.). 
30.11.2025 позивач поступив у кардіологічне відділення КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» в стані середньої важкості, в якому перебував з 30.11.2025 до 08.12.2025. 
За результатами медичного обстеження позивачу встановлено діагноз: нестабільна стенокардія ІХС, стабільна стенокардія, асоційована з міокардіальним м`язевим містком в середньому сегменті ПМШГ ЛКА, ПМШГ – стеноз проксимального сегменту до 50%, м`язевий місток в середньому сегменті, гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст., КВР 3, СН В ст. зі збереженою функцією ЛШ (ФВ 60%), ХСН І ст. Під час лікування було проведено оперативне втручання, що підтверджується протоколом операції №3341 від 04.12.2025. 
Про те, що позивач потрапив 30.11.2025 року в лікувальний заклад, він в цей же день, з використанням месенджера WhatsApp шляхом надсилання текстового повідомлення та фотокопії медичної карти стаціонарного хворого №106454 від 30.11.2025 повідомив свого безпосереднього начальника – начальника першого відділу прикордонної служби (тип «С») четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону майора ОСОБА_5 , начальника медичного пункту-лікаря ОСОБА_6 , чергову службу, заступника коменданта з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_7 , заступника начальника штабу НОМЕР_7 приккшр НОМЕР_1 ПРИКЗ підполковника ОСОБА_8 . 
01.12.2025 позивач звернувся на гарячу лінію Державної прикордонної служби України та повідомив, що йому було відмовлено у скеруванні на медичне обстеження та лікування, що підтверджується інформаційним повідомленням №41473 від 01.12.2025 року. 
08.12.2025 року позивач завершив стаціонарне лікування у КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.12.2025 №106454. 
Як видно з означеної виписки, позивачу рекомендовано продовжити лікування під спостереженням сімейного лікаря, кардіолога, дозовані фізичні навантаження та визначено перелік медичних препаратів, порядок їх приймання. Також, у виданій разом з випискою довідці №7093 від 08.12.2025 року про тимчасову непрацездатність позивача, вказано в графі «Звільнення від служби» з 30.11 до 08.12. включно та що «позивач продовжує хворіти». 
У зв`язку з цим, 09.12.2025 року на електронну адресу відповідача позивач подав рапорт на ім`я в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_9 про направлення його на подальше лікування згідно з медичним висновком, до якого було додано копії медичних документів про лікування: 1) виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.12.2025 №106454; 2) протокол операції №3341 від 04.12.2025; 3) довідку про тимчасову непрацездатність військовослужбовця №7093 від 08.12.2025 про звільнення зі служби з 30.11.2025, згідно з якою військовослужбовець ОСОБА_1 продовжує хворіти. 
Відповідач відмовив в задоволенні рапорту, надіславши по пошті відповідь-відмову №13/20220-25-Вих від 12.12.2025. 
10.12.2025 року позивача було урґентно госпіталізовано до ДНП «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» з діагнозом гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця з (застійною) серцевою недостатністю, стабільною стенокардією, асоційованою з міокардитичним м`язевим містком в середньому сегменті ПМШГ ЛКА, застійна серцева недостатність (копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.12.2025 №38259 та довідки №403 від 15.12.2025 про знаходження на стаціонарному лікуванні додаються). 
15.12.2025 позивача було виписано з стаціонарного лікування з ДНП «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» переведенням на стаціонарне лікування ургентно до КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом змішаний тривожний і депресивний розлад, що підтверджується копією медичної карти №10995/2025 стаціонарного хворого від 15.12.2025 та епікризом виписного - медичної карти стаціонарного хворого №10995 від 31.12.2025.
02 грудня 2025 року начальник НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України видав наказ №1462-ОС «По особовому складу», в якому зазначено вважати: Майора ОСОБА_2 (Т-997120), першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, таким, що самовільно залишив військову частину (місця проходження військової служби) з 30 листопада 2025 року». З 30 листопада 2025 позивач знятий з усіх видів грошового забезпечення. 
Згідно з відповіддю відповідача від 10.12.2025 вих. №04.3/20071-25-Вих, відповідач повідомив, що з метою встановлення причин та обставин самовільного залишення військової частини (місця проходження військової служби), а також місця перебування ОСОБА_1 , відповідно до наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 02.12.2025 №5543-АГ, призначено службове розслідування від 02.12.2025. 
За результатами службового розслідування відповідачем було складено висновок службового розслідування №04.3/1671/25-Вн від 23.12.2025 за фактом перевірки інформації щодо самовільного залишення військової частини майором ОСОБА_10 . 
На підставі вказаного Висновку начальником НОМЕР_1 прикордонного загону полковником ОСОБА_11 було прийнято наказ №6068-АГ від 24 грудня 2025 «Про результати службового розслідування».
За змістом цього наказу, службовим розслідуванням встановлено таке.
(…)1. На підставі рапорту першого заступника коменданта– начальника штабу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування полковника ОСОБА_12 від 30.11.2025 №28/63862/25-Вн, відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 02.12.2025 №1462-ОС «По особовому складу» майор ОСОБА_13 знятий зі всіх видів забезпечення з 30 листопада 2025 року. 
2. На підставі рапорту першого заступника коменданта – начальника штабу четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування полковника ОСОБА_12 від 01.12.2025 №28/63956/25-Вн стало відомо, що о 20:20 30.11.2025 до начальника медичного пункту – лікаря четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування лейтенанта ОСОБА_14 звернувся перший заступник начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 та в смс повідомив, що перебуває на лікуванні у КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» та надав фотокопію медичної картки стаціонарного хворого в cмс повідомлення. Діагноз не зазначений. На телефонні дзвінки не відповідає, але відписується на смс повідомлення. 
3. На підставі рапорту начальника служби охорони здоров`я від 03.12.2025 №13/64546/25-Вн підполковника медичної служби ОСОБА_15 (додаток 10), та відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 04.12.2025 8 №548-ВВ «По особовому складу» (додаток 11) майор ОСОБА_13 вважати таким, що вибув на лікування з 30 листопада 2025 року. (…)
(…) 6. 09.12.2025 року на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов рапорт від першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування    ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.12.2025 №04.4/65846/25-Вн, відповідно до якого військовослужбовець клопоче про направлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання медичної допомоги. Вказаний рапорт був опрацьований безпосередньо на ім`я в. о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_16 , що в свою чергу являється порушенням статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.» 
7. 12.12.2025 року листом НОМЕР_1 прикордонного загону № 13/20220-25-Вих «Про результати розгляду рапорту» майору ОСОБА_13 було надано відповідь в якій, зокрема, наголошено про те, що в НОМЕР_1 прикордонному загоні звернення за медичною допомогою регламентовано «Алгоритмом звернення військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону за медичною допомогою, направлення на обстеження, ВЛК», затвердженим наказом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 13.02.2025 №567-АГ (Далі – Алгоритм №567-АГ) та запропоновано майору ІВАНОЧКО прибути на підрозділ, представити оригінали виписок із медичних карт стаціонарного хворого №106454 КНП «1ТМО м. Львова» ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» та №38259 ДНП «ЛНУ ІМЕНІ ДАНИЛА ГАЛИЦЬКОГО», встановленим порядком виконати рапорт по команді щодо направлення на обстеження та лікування до відомчого закладу охорони здоров`я Державної прикордонної служби України. 
8. З копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 08.12.2025 №106454 вбачається, що майор ОСОБА_13 у період із 30.11.2025 (час надходження 18:52) по 08.12.2025 року (час виписки 12:00) перебував на лікуванні у КНП « 1ТМО м. Львова» ВП «Лікарня Святого Пантелеймона». Станом на 23.12.2025 року майор ОСОБА_13 до місця проходження військової служби не прибув, місцезнаходження військовослужбовця не відоме, на зв`язок військовослужбовець не виходить, відповідно військовослужбовця слід вважати таким, що самовільно залишив військову частину з 08.12.2025 року. 
Враховуючи викладене, оскільки майор ОСОБА_13 з 08.12.2025 року, після завершення лікування не прибув до місця проходження служби та незаконно відсутній у підрозділі, в діях військовослужбовця вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого розділом XIX «Кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення)».
Цим же наказом визначено: інформацію, зазначену в рапорті першого заступника коменданта четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування – начальника штабу полковника ОСОБА_12 від 30.11.2025 №28/63862/25-Вн вважати такою, що знайшла об`єктивне підтвердження щодо порушення виїзду за межі гарнізону та порушення порядку звернення до медичного закладу майором ОСОБА_10 , притягнуто майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову відповідність», у зв`язку з накладанням дисциплінарного стягнення позбавлено премії у повному обсязі за грудень 2025 року, вирішено направити матеріали службового розслідування відносно майора ОСОБА_2 до відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону та Територіального управління відділу Державного бюро розслідувань.
Стосовно облікування відповідачем перебування позивача на лікуванні, то суд встановив таке.
Згідно з розділом ХІ наказу №560-ВВ від 11.12.2025 «ВВАЖАТИ ТАКИМИ, ЩО ВИБУЛИ НА ЛІКУВАННЯ: 1. Майора ОСОБА_2 (Т-997120), першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, до ДНІ «Львівський національний медичний університет ім. Д. Галицького», м. Львів, з 10 грудня 2025 року, який перебував на лікуванні в КНП « 1 територіальне медичне об`єднання с. Львова», м. Львів. Підстава: рапорт начальника служби охорони здоров`я від 11.12.2025 №13/66248/25-Вн.». 
Згідно з розділом ХІV наказу №569-ВВ від 18.12.2025 «ВВАЖАТИ ТАКИМИ, ЩО ВИБУЛИ НА ЛІКУВАННЯ: 3. Майора ОСОБА_2 (Т-997120), першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, до КНІ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», м. Львів, з 15 грудня 2025 року, який перебував на лікуванні в ДНП «Львівський національний медичний університет ім. Д. Галицького», м. Львів. Підстава: рапорт начальника служби охорони здоров`я від 17.12.2025 №13/67645/25-Вн.». 
Згідно з розділом ХІ наказу №4-ВВ від 05.01.2026 «ВВАЖАТИ ТАКИМИ, ЩО ВИБУЛИ НА ЛІКУВАННЯ: 1. Майора ОСОБА_2 (Т-997120), який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону, до КНП "Львівський обласний госпіталь ветеранів війни", м. Львів, з 02 січня 2026 року, який перебував на лікуванні в КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», м. Львів. Підстава: рапорт начальника служби охорони здоров`я від 05.01.2026 №13/ 1332/26-Вн.».
Зазначені накази видані начальником НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України по особовому складу.
Позивач вважаючи, що відповідач провів службове розслідування з порушенням норм законодавства, необґрунтовано, не встановив усі обставини, що стосувалися перебування позивача на лікуванні в тому числі у зв`язку з урґентним зверненням, а також виніс наказ, яким визнав позивача таким, що самовільно залишив військову частину, звернувся з позовом до суду у цій справі, оскільки вважає, що протиправними діями та рішенннями відповідача порушено його права як військовослужбовця під час проходження служби.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стосовно службового розслідування та спірного наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) №6068-АГ від 24.12.2025 року «Про результати службового розслідування», то суд зазначає таке.
Так, позивач зазначає, що відповідач провів службове розслідування, належно та повно з`ясувавши всіх обставин.
Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначає Порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 листопада 2021 року № 815 (далі - Порядок № 815).
Відповідно до п. 4 Порядку, підставою для призначення службового розслідування є: наявність інформації про невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків; наявність інформації про порушення військової дисципліни або громадського порядку, вимог законодавства, наказів начальників (командирів), розпорядчих документів або виявлення ознак таких порушень; виявлення фактів завдання шкоди; припис Національного агентства з питань запобігання корупції або подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак, а також сексуальних домагань; неправомірне застосування військовослужбовцем заходів фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки.
Згідно із п. 7 Порядку № 815, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність правопорушення або події, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, його (її) обставини (час, місце) та наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або спричинили їх виникнення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями (бездіяльністю) військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який учинив правопорушення; порушення вимог законодавства, організаційно-розпорядчих актів Адміністрації Держприкордонслужби, посадових інструкцій, які було допущено військовослужбовцем; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до вчиненого; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків; наявність шкоди та її розмір.
Розділом V Порядку №815 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, забезпечують повноту, всебічність та об`єктивність проведення службового розслідування та не повинні допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування. 
Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад комісії; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; відмовлятися давати пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; висловлювати письмові зауваження щодо повноти та об`єктивності проведення службового розслідування; звертатися з письмовим рапортом до начальника (командира) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо ознайомлення з висновком та матеріалами службового розслідування в частині, що її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних» державну таємницю» та іншими актами законодавства; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законом. 
Особи, які опитуються під час проведення службового розслідування, повинні надати правдиві письмові пояснення по суті предмета службового розслідування й поставлених їм питань та пред`явити документи чи матеріали. Небажання військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення. 
Таким чином дії та рішення відповідача під час проведення службового розслідування та за його наслідками повинні відповідати критеріям правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що передбачені частиною 2 статті 2 КАС України.
Суд встановив, що під час службового розслідування, особами, які його проводили, не було забезпечено дотримання права позивача на участь в службовому розслідуванні. 
Відповідач не надав суду доказів того, що відповідач вчиняв дії щодо отримання від пояснень стосовно обставин, які стали предметом службового розслідування.
Твердження відповідача, викладене у спірному наказі, яким затверджено висновок службового розслідування, що (…) з копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 08.12.2025 №106454 вбачається, що майор ОСОБА_13 у період із 30.11.2025 (час надходження 18:52) по 08.12.2025 року (час виписки 12:00) перебував на лікуванні у КНП « 1ТМО м. Львова» ВП «Лікарня Святого Пантелеймона». Станом на 23.12.2025 року майор ОСОБА_13 до місця проходження військової служби не прибув, місцезнаходження військовослужбовця не відоме, на зв`язок військовослужбовець не виходить, відповідно військовослужбовця слід вважати таким, що самовільно залишив військову частину з 08.12.2025 року (…) суд відхиляє, оскільки відповідач сам надав суду докази того, що у період з 09.12.2025 до 23.12.2025 позивач продовжував лікування в лікувальних закладах, про що повідомляв керівництво підрозділу, медичну службу як підрозділу, так і частини, з наданням підтверджуючих медичних документів. Зазначене підтверджується випискою лікувального закладу КНП « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.12.2025 №106454, у пункті 8 якої рекомендовано продовжити лікування під спостереженням сімейного лікаря, кардіолога, дозовані фізичні навантаження та визначено перелік медичних препаратів, порядок їх приймання. Також, у виданій разом з нею довідці №7093 від 08.12.2025 про тимчасову непрацездатність позивача, вказано в графі «Звільнення від служби» з 30.11 до 08.12. включно та що «позивач продовжує хворіти».
При цьому суд наголошує, що 08.12.2025 позивач ще знаходився на лікуванні, і згодом в цей же день був виписаний з лікувального закладу. Інакше кажучи 08.12.2025 вважається днем тимчасової непрацездатності позивача. Таким чином, 08.12.2025 позивач не мав обов`язку прибути до місця служби.
09.12.2025 позивач, на електронну адресу відповідача подав рапорт на ім`я в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_9 про направлення його на подальше лікування згідно з медичним висновком, до якого було додано копії медичних документів про лікування. Однак відповідач цей рапорт відхилив.
Таким чином, позивач вчинив дії спрямовані на повідомлення відповідача про продовження лікування.
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з розділом ХІ наказу №560-ВВ від 11.12.2025, розділом ХІV наказу №569-ВВ від 18.12.2025, згідно з розділом ХІ наказу №4-ВВ від 05.01.2026 позивач з 10 грудня 2025 року, з 15 грудня 2025 року, з 02 січня 2026 року вважався таким, що перебував на лікуванні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач перебував на лікуванні з 30.11.2025 до 02.01.2026, що охоплює спірний період (з 08.12.2025 до 23.12.2025), вказаний у спірному наказі від 24.12.2025, яким затверджено висновок службового розслідування та яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Обставини перебування позивача на лікуванні підтверджуються доказами, наданими як позивачем, так і відповідачем.
Суд також звертає увагу на те, що відповідач, при винесенні спірного наказу не взяв до уваги того, що позивач, як доброволець був призваний та проходив військову службу з 28.08.2014 року до 06.08.2015 року, є учасником бойових дій з 2015 року; у зв`язку з широкомасштабним вторгненням та мобілізацією був призваний на службу в Державну прикордонну службу. 
Позивач перебував у районах здійснення відповідних заходів в період: 
11.04.2022 – 11.07.2022 ; 09.01.2023 – 08.03.2023; 18.03.2023 – 31.03.2023; 25.10.2023 – 31.12.2023; 01.01.2024 – 06.01.2024; 17.07.2024 – 31.12.2024; 01.01.2025 – 01.01.2025; 05.01.2025 – 13.01.2025; 19.01.2025 – 31.01.2025; 01.02.2025 – 09.06.2025; 29.06.2025 – 30.06.2025; 01.07.2025 – 16.07.2025; 19.07.2025 – 22.07.2025; 25.07.2025 – 31.07.2025; 01.08.2025 – 11.08.2025; 15.08.2025 – 31.08.2025; 01.09.2025 – 31.09.2025; 23.09.2025 – 30.09.2025; 01.10.2025 – 37.10.2025.
Також позивач брав участь у бойових діях в період з 27.09.2022 - 30.09.2022; 01.10.2022 - 31.10.2022; з 01.11.2022 -29.11.2022; з 10.12.2022 - 31.12.2022; на території Сумської області в період з 29.06.2023 року по 04.10.2023 року; з 18.11.2025-28.11.2025 на території Вовчанської територіальної громади Харківської області, де позивач перебував з 16.07.2024 до 29.11.2025, звідки вибув до місця переведення по службі в район АДРЕСА_5 .
Зазначені обставини мають значення для висновку про тривалість перебування позивача у зоні бойових, його активну та постійну участь у відповідних заходах, що безпосередньо вплинуло на фізичний та психічний стан позивача. 
Верховний Суд в постанові по справі № 813/1021/17 від 19.02.2020 зазначив, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення. 
З урахуванням викладеного, суд висновує про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього будь-яких дисциплінарних стягнень через недоведеність відповідачем неналежного виконання позивачем службових обов`язків чи порушення військової дисципліни.
Тому, висновок відповідача, що викладений у спірному наказі, начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) №6068-АГ від 24.12.2025 року «Про результати службового розслідування», є протиправним, необґрунтованим, тобто складеним без урахування всіх обставин, пов`язаних із вибуттям позивача з метою лікування та без участі позивача (без відібрання у позивача пояснень), як особи, якої він стосується безпосередньо.
З огляду на вказане судом, спірний наказ від 24.12.2025 підлягає визнанню протиправним скасуванню.
Стосовно спірного наказу відповідача від 02 грудня 2025 року «По особовому складу» №1462-ОС, відповідно до якого зазначено вважати майора ОСОБА_2 (Т-997120), першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, таким, що самовільно залишив військову частину (місця проходження військової служби) з 30 листопада 2025 року» та з 30 листопада 2025 знятого з усіх видів грошового забезпечення, суд зазначає таке. 
В постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 804/4633/17 викладена правова позиція, що визначальною ознакою для встановлення факту самовільного залишення військової частини і місця служби є доведення вини військовослужбовця, якому такий проступок ставиться у провину. 
Як вже встановив суд, то підстави для висновку про самовільне залишення військової частини і місця служби позивачем є відсутні. Це підтверджується зібраними у цій справі доказами, а саме: поведінкою позивача, яка була спрямована на повідомлення уповноважених осіб про вибуття на лікування у зв`язку із станом здоров`я, медичною документацією та наказами відповідача про облікування лікування позивача.
Крім того, станом на момент прийняття спірного наказу від 02.12.2025, то стосовно позивача відповідач не провів службового розслідування, а відтак не встановив у порядку визначеному законодавством відповідних обставин. 
Таким чином, суд висновує про передчасність, а відтак безпідставність спірного наказу відповідача від 02.12.2025, що зумовлює його визнання протиправним скасування.
Щодо зняття позивача з усіх видів грошового забезпечення з 30.11.2025, а то суд зазначає таке.
Зі змісту наказу відповідача від 02 грудня 2025 року «По особовому складу» №1462-ОС видно, що з 30 листопада 2025 року до дня повернення до виконання військового обов`язку відповідач постановив вважати, що позивачу не зараховувати період військової служби до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також не здійснювати виплату позивачу грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення та поширення на позивача пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців. 
Також зі змісту наказу від 02.12.2025 видно, що підставою для винесення відповідачем цього наказу в означеній частині стало те, що відповідач вважає позивача таким, що самовільно залишив військову частину.
Разом з цим, як вже встановив суд, спірний наказ від 02.12.2025 в частині висновку про самовільне залишення позивачем військової частини суд визнав протиправним та скасував.
Крім того, суд наголошує, що відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби; контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються стосується лише тих військовослужбовців військову службу яких призупинено.
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та підпунктів 48-1,48-2, 48-3 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 єдиною підставою для призупинення військової служби, дії контракту та звільнення в такому випадку з посади є встановлений факт самовільного залишення військові частини, або дизертирства, або добровільної здачі в полон та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєння злочину, передбаченого ст. 407 або 408 або 430 КК України, на підставі повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Частина 4 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає обов`язкове проведення службового розслідування для встановлення ознак кримінального правопорушення, про які командир військової частини письмово повідомляє орган досудового розслідування. 
Наданим відповідачем доказами, в тому числі матеріалами службового розслідування ознак злочину в діях позивача не встановлено, щодо нього не внесено до ЄРДР відомостей про скоєння злочину, передбаченого ст. 407 або 408 або 430 КК України.
Отже, у спірних правовідносинах не виникло обставин, що пов`язуються законодавцем із початком призупинення військової служби позивача.
Зазначене підтверджується і тим, що як видно з матеріалів справи, станом на 02.12.2025 відповідач також не виносив жодних розпорядчих актів про призупинення військової служби позивача.
Тому спірний наказ відповідача від 02 грудня 2025 року «По особовому складу» №1462-ОС в частині, що стосується не зарахування періоду військової служби до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також не здійснення виплати позивачу грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення та поширення на позивача пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, є безпідставним.
Відтак, суд дійшов висновку про скасування цього наказу як протиправного.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та не призводити до необхідності повторного звернення до суду.
Відтак, з урахуванням того, що наказ відповідача від 02 грудня 2025 року «По особовому складу» №1462-ОС суд скасував як протиправним, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язати відповідача поновити позивачу виплату грошового забезпечення, відновити продовольче, речове, інші види забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, починаючи з 30 листопада 2025 року. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 КАС України, суд
в и р і ш и в :
адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати п.1 розділу IV наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 02 грудня 2025 року «По особовому складу» №1462-ОС в частині «вважати: Майора ОСОБА_2 (Т-997120), першого заступника начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, таким, що самовільно залишив військову частину (місця проходження військової служби) з 30 листопада 2025 року. Не зараховувати період військової служби до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії з 30 листопада 2025 року до дня повернення до виконання військового обов`язку. Виплату грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення на них пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, не здійснювати з 30 листопада 2025 року до дня повернення до виконання військового обов`язку». 
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) №6068-АГ від 24.12.2025 року «Про результати службового розслідування».
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) поновити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення, відновити продовольче, речове, інші види забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців починаючи з 30 листопада 2025 року.
Судові витрати не розподіляти.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 18.03.2026.

Суддя Лунь З.І.