Справа № 681/11/26
Провадження 2/681/291/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

06 квітня 2026 року           м. Полонне     
Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі ТОВ «ФК «Ейс») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідачка або позичальник) про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7715112 від 23 березня 2024 року в сумі 38220,00 грн, судового збору в розмірі 2662,40 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (надалі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7715112, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10500,00 грн строком на 360 днів. Вказаний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_1 . 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (надалі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») було укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, згідно з умовами якого останньому відступлено права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачкою. 16 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №16/05/25-Е, яким позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням умов договору №7715112 кредитна заборгованість ОСОБА_1 становить 43470,00 грн, з яких: 10500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 27720,00 грн заборгованість по відсотках; 5250,00 грн заборгованість по штрафних санкціях (пені, штрафам).
Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість на суму 38220,00 грн (без врахування заборгованості за штрафними санкціями на суму 5250,00 грн), а також судові витрати.
Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 21.01.2026 за її зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 03.02.2026 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява надійшла до суду 09.01.2026. 
Ухвалою суду від 19.01.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 95). Цією ухвалою в АТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази. 
Копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено позивачем цінним листом 25.11.2025 (а.с. 81 - 82).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд дослідив письмові докази та відповідні їм правовідносини.
Так, 23 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 7715112 (а.с. 39-48), відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10500,00 грн строком на 360 днів (п. п. 1.3., 1.4 договору).
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів) 23 березня 2024 року підписано відповідачкою із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, період знижки в 30 днів, дата повернення кредиту 18 березня 2025 року. 
Відповідно до п. 1.4. кредитного договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. 
Згідно з п. 1.5.1. та 1.5.2. стандартна процентна ставка становить - 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2,20 %; знижена процентна ставка - 0,99% в день та застосовується, якщо споживач до 22.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за цією датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графі платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. 
Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .
На виконання кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» перераховано 10500,00 грн на вищезазначену платіжну картку, що підтверджується: листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 13 листопада 2024 року за №2024113-1/1 (а.с. 27-28); листом ТОВ «Авентус Україна» від 27 листопада 2024 року за №12102/24-Е; переліком позичальників від 23 березня 2024 року (а.с. 25, зворот).
Також факт перерахування указаної вище суми коштів на картку емітовану на ім`я відповідачки № НОМЕР_3 підтверджено інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 29.01.2026 (а.с. 101-102). 
23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф (а.с. 12-19), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якої настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначених в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).
Відповідно до реєстру боржників від 23 жовтня 2024 року (а.с. 10-11) до договору факторингу №23.10/24-Ф від 23 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки на суму 43470,00 грн, з яких: 10500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 27720,00 грн заборгованість по відсотках; 5250,00 грн заборгованість по штрафних санкціях (пені, штрафам).
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 23 жовтня 2024 року до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23 жовтня 2024 року (а.с. 79) ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло документи, якими підтверджується дійсність та наявність грошових прав вимог до боржників.
Згідно з платіжною інструкцією від 30 жовтня 2024 року №166 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» оплатило ТОВ «Авентус Україна» згідно з договором факторингу №23.10/24-Ф від 23 жовтня 2024 року 3217772,00 грн (а.с. 78).
16 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) укладено договір факторингу № 16/05/25-Е (а.с. 73-77), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якої настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до реєстру боржників від 16 травня 2025 року (а.с. 71-72) до договору факторингу № 16/05/25-Е від 16 травня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідачки на суму 43470,00 грн, з яких: 10500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 27720,00 грн заборгованість по відсотках; 5250,00 грн заборгованість по штрафних санкціях (пені, штрафам).
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 16 травня 2025 року до договору факторингу № 16/05/25-Е від 16 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло реєстр боржників (а.с. 70).
ТОВ «ФК «Ейс» оплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно з договором факторингу №16/05/25-Е від 16 травня 2025 року згідно з платіжною інструкцією №460 від 27 листопада 2025 року 300000,00 грн, згідно з платіжною інструкцією № 459 від 27 листопада 2025 року 222524,57 грн, згідно з платіжною інструкцією № 465 від 28 листопада 2025 року 310923,01 грн (а.с. 68-69).
За наданим позивачем розрахунком заборгованості (картка обліку договору) (а.с. 60-64) та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 7715112 від 23 березня 2024 року (а.с. 59) за ОСОБА_1 обліковується заборгованість станом на 01 листопада 2025 року 43470,00 грн, з яких: 10500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 27720,00 грн заборгованість по відсотках; 5250,00 грн заборгованість по штрафних санкціях (пені, штрафам), відсотки нараховувались в межах строку кредитування, відповідачка оплат не здійснювала.
Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 38220,00 грн, з яких: 10500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 27720,00 грн заборгованість по відсотках. 
4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками, та норми права, які застосував суд.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, встановлено , що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Системний аналіз положень вище вказаного законодавства показує, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа.
При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язується здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.
Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості.
Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до чинного законодавства України, перехід права вимоги від одного кредитора до іншого є правомірним та цілком законним механізмом, що прямо передбачений нормами цивільного права. Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, положеннями ст. 514 ЦК України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (ст. 1077 ЦК України).
У цій справі право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №7715112 від 23 березня 2024 року перейшло на законних підставах шляхом укладення відповідних договорів факторингу: спочатку від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (договір №23.10/24-Ф від 23 жовтня 2024 року), а надалі - до позивача ТОВ «ФК «Ейс» (договір №16/05/25-Е від 16 травня 2025 року), що є належною, дійсною та законною підставою для заміни кредитора у спірних правовідносинах і наділяє ТОВ «ФК «Ейс» повним обсягом повноважень щодо стягнення наявної заборгованості з відповідачки ОСОБА_1 .
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» виконав свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №7715112 від 23 березня 2024 року, перерахувавши відповідачці кредитні кошти в розмірі 10500,00 грн. Натомість відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення одержаних коштів не виконала, жодних платежів на погашення заборгованості не здійснювала.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості (карткою обліку договору), який суд визнає належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки він складений на підставі умов укладеного кредитного договору та відображає фактичний стан розрахунків між сторонами, сума непогашеного основного боргу (тіла кредиту) становить 10500,00 грн. Відповідачкою вказаний розрахунок не спростований, власного розрахунку чи доказів повернення кредитних коштів у добровільному порядку суду не надано.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10500,00 грн є доведеною, арифметично вірною, повністю відповідає умовам кредитного договору та фактичним обставинам справи, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо відсотків за користування кредитом.
Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 свідчить про те, що відсотки за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами.
Як свідчить розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Авентус Україна», останнім здійснено розрахунок заборгованості за період з 23 березня 2024 року по 20 липня 2024 року, тому стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10500,00 грн, та за відсотками за період з 23 березня 2024 року по 21 липня 2024 року.
Суд враховує, що правовідносини сторін регулюються, окрім умов договору, нормами Закону України «Про споживче кредитування», які є спеціальними та мають вищу юридичну силу.
Так, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24.12.2023, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яку доповнено частиною п`ятою. Відповідно до вказаної норми, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої згідно з частиною четвертою цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Крім того, Законом України № 3498-IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %.
Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка застосовується в таких межах: з 24.12.2023 до 21.04.2024 (включно) – 2,5 %; з 22.04.2024 до 19.08.2024 (включно) – 1,5 %; а з 20.08. 2024 – 1 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Кредитодавцем за період з 23 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року включно нараховувались відсотки за денною процентною ставкою 2,20 % в день, яка не перевищувала встановлене указаним вище законом обмеження. Тому підлягають стягненню за цей період за стандартною процентною ставкою відсотки в розмірі 6930,00 грн (231,00 грн х 30 днів).
Оскільки за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5 %, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 22 квітня 2024 року по 21 липня 2024 року включно в розмірі 14332,50 грн (10500,00 грн х 1,5 % х 91 день).
Отже, сума заборгованості за кредитним договором по нарахованим та несплаченим відсоткам у період з 23 березня 2024 року по 21 липня 2024 року включно складає 21262,50 грн (6930,00 грн + 14332,50 грн).
Таким чином з відповідачки на користь позивача за договором про надання споживчого кредиту № 7715112 від 23 березня 2024 року підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 31762,50 грн, з яких: 10500,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 21262,50 грн заборгованість по відсотках.
5. Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Виходячи із задоволення вимог на 83,10%, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2212,56 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, позивач долучив договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 57-58), додаткову угоду № 25771219797 від 11.09.2025 (а.с. 56) та акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025 на суму 7000,00 грн (а.с. 55).
Суд враховує позицію Верховного Суду (справа № 275/150/22), що зменшення суми витрат за співмірністю можливе лише за клопотанням сторони. 
Оскільки відповідачка клопотання не подала, суд оцінює витрати як реальні. Однак, з огляду на імперативну вимогу закону щодо пропорційного розподілу витрат при частковому задоволенні позову, з відповідачки підлягає стягненню сума 5817,28 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 7715112 від 23 березня 2024 року у сумі 31762 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 50 коп., з яких: 10500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 21262,50 грн - заборгованість по відсотках.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2212 (дві тисячі двісті дванадцять) грн 56 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5817 (п`ять тисяч вісімсот сімнадцять) грн 28 коп.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: 02094, Україна, місто Київ, вул. Поправки Юрія, будинок 6. кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956; 
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повне рішення складено 06.04.2026. 
Суддя            Сергій ІЛЛЮК