Єдиний унікальний номер №943/2705/24 
Провадження №1-кп/943/57/2026 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2026 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
за участю потерпілого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 та представника – адвоката ОСОБА_6 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника – адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження №12024141210000259 від 07.05.2024 року про обвинувачення:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топорів Буського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, - 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , 06 травня 2024 року, близько 21 години 50 хвилин, керуючи мотоциклом марки «Lifan LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою в с. Побужани Золочівського району Львівської області, у напрямку села Ланерівка Золочівського району Львівської області, порушив вимоги п. 1.2 та п. 11.3 чинних Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, рухаючись вказаною дорогою, на якій відсутня лінія дорожньої розмітки, без причин технічного характеру виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який в цей час рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок неналежного виконання водієм ОСОБА_7 вимог п. 1.2 та п. 11.3 чинних Правил дорожнього руху України, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді двох ран у верхній третині правої гомілки та одну рану із значним осадненням в нижній третині правої гомілки, вивиху лівого коліна, відкритого перелому кісток правої гомілки, глибоку скальповану рану правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи, по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Невідповідність дій ОСОБА_7 технічним вимогам п. 1.2 та п. 11.3 чинних Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо – транспортної пригоди та наступленням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_7  вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
До такого висновку суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення за частиною другою статті 286 КК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із наступного.
Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, повідомивши про те, що 06.05.2024 року близько 22 години він їхав мотоциклом «Lifan LF150-2E» від свого брата із села Побужани в магазин до міста Буська Золочівського району Львівської області, рухаючись зі швидкістю 45-50 км/год. Коли проїжджав с. Побужани, то побачив людей, які йшли по дорозі. Тоді, обминаючи їх на ліву сторону, за поворотом він випадково зачепив за ногу дядька (потерпілий ОСОБА_4 ), від чого впав із мотоциклом на ліву сторону, а ОСОБА_4 впав на праву сторону. Після того, ОСОБА_7 встав, підніс мотоцикл, побачивши, що дядько живий, попросив свідка ОСОБА_9 , який прийшов, викликати швидку медичну допомогу, а сам поїхав до брата зупинити кров. Через дві години після того ОСОБА_7 вийшов та побачив, що на місці події були працівники поліції, а швидка вже поїхала звідти. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зауважив, що він був тверезий, а потерпілий ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також він приносить свої вибачення та просив суд його суворо не карати, оскільки він, об`їжджаючи дітей, які йшли по дорозі, уникав зіткнення, аби не допустити більше жертв, однак не зміг нічого зробити та ненавмисно зачепив п`яного ОСОБА_4 . Також обвинувачений повідомив чому він не викликав швидку та поліцію, пояснивши, що надіявся на те, що це зробить свідок ОСОБА_9 і тим, що не мав при собі телефону. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що завдані потерпілому збитки він не відшкодував, оскільки був готовий це зробити, але вони хотіли 120 тисяч гривень.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, його винуватість у скоєному об`єктивно доводиться з`ясованими обставинами, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду даного кримінального провадження безпосередньо в судовому засіданні та оціненими відповідно до вимог статті 94 КПК України, а саме: 
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який розповів про обставини наїзду на нього мотоцикла під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 . Так, потерпілий повідомив, що ввечері 06.05.2024 року після 21 години він йшов по краю дороги в с. Побужани, коли в нього в`їхав мотоциклом ОСОБА_7 , який з місця події втік, а потерпілий впав і кликав на допомогу. Тоді прибіг сусід ОСОБА_10 , приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що він отримав ІІ групу інвалідності. Обвинувачений ОСОБА_7 після того, як його збив, втік і залишив його на місці пригоди, нічого не відшкодував та вибачень у нього не просив;
- показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка показала про те, що вона є рідною сестрою та опікується ОСОБА_4 . Так, ввечері прибіг сусід ОСОБА_9 , який повідомив, що її брат попав у ДТП, коли вона прийшла на місце події, побачивши, як ОСОБА_4 лежав у калюжі крові, у нього були відкриті переломи, а також брат повідомив, що його збив мотоцикл. Тоді ОСОБА_9 викликав швидку медичну допомогу та поліцію, після чого брата забрали у КНП «Буська ЦРЛ», де йому того ж дня робили операцію. Наступного дня в лікарню до брата приїхав ОСОБА_7 разом зі своїм братом та повідомив, що поїхав додому надати собі допомогу, обіцяв відшкодування, але досі цього не зробив. Також ОСОБА_5 наголосила на тому, що свідками події були діти, які їхали в той час по дорозі та бачили момент наїзду ОСОБА_7 на її брата ОСОБА_4 . Також обвинувачений в`їхав у брата та втік, залишивши його в небезпеці, а від ОСОБА_7 не було щирості, який будучи винуватцем події, сам звинувачує брата. Крім того, ОСОБА_5 зауважила, що витрати на лікування брата становили 120 тисяч гривень. Крім того, вона повідомила, що ОСОБА_7 не вибачився перед ОСОБА_4 та нічого йому не відшкодував, а тому вона сподівається на справедливий вирок;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що на час ДТП він перебував удома в с. Побужани Золочівського району Львівської області. Тоді на крик дітей він вийшов на дорогу, де побачив, що потерпілий ОСОБА_4 лежав на дорозі та кричав від болю, а мотоцик лежав на відстані 2-3 метри від потерпілого. Також до потерпілого із претензіями підходив ОСОБА_7 та кричав на нього, що він наробив. Тоді свідок побіг і покликав сестру ОСОБА_5 , а також він викликав на місце пригоди швидку медичну допомогу, яка забрала ОСОБА_4 у лікарню. При цьому, як зауважив свідок ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 із мотоциклом зник з місця пригоди та повернувся на місце ДТП вже разом із працівниками поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що коли він їхав додому разом із сестрою ОСОБА_12 на одному велосипеді, яким керувала ОСОБА_13 , в с. Побужани Золочівського району Львівської області, то він бачив, як мотоцикл в`їхав у дядька ОСОБА_14 (потерпілий ОСОБА_4 ), який ішов по краю дороги, від чого дядько впав, а водій мотоцикла матюкався та кричав на дядька ОСОБА_14 , щоби він вставав, після чого на мотоциклі поїхав геть. При цьому, як зауважив свідок ОСОБА_11 , що зіткнення відбулось саме на краю дороги;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка також повідомила про обставини наїзду мотоцикла на потерпілого ОСОБА_4 . Зокрема, свідок зауважила, що коли вона їхала разом із братом ОСОБА_11 на одному велосипеді в с. Побужани Золочівського району Львівської області, то бачила, як дуже швидко їхав мотоцикл, а дядько ОСОБА_14 (потерпілий ОСОБА_4 ) йшов по краю дороги. При цьому, як зауважила свідок ОСОБА_12 , що самого наїзду на потерпілого вона не бачила, але почула удар і тоді побачила, як лежить ОСОБА_4 , після чого вона розпанікувалася та відразу поїхала додому;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що працює на посаді заступника начальника СРПП ВП №2 Золочівського РВП у ГУНП Львівській області. Приблизно півтора роки тому, коли він перебував на службовому чергуванні, у вечірній час надійшло повідомлення про ДТП із потерпілими в с. Побужани. Прибувши на місце події, свідок побачив карету швидкої медичної допомоги, в якій перебував потерпілий ( ОСОБА_4 ) із травмою ноги, який повідомив про наїзд на нього мотоцикла, який зачепив дугою його ногу, а водій мотоцикла злетів та поїхав з місця пригоди. Після цього, як зауважив свідок ОСОБА_15 , що працівниками поліції шляхом вжиття оперативних заходів через 1,5 години було встановлено особу винуватця вказаної ДТП, яким виявився ОСОБА_7 . Приїхавши до його господарства в с. Топорів, водій ОСОБА_7 був дуже схвильований, розповів про обставини події та зізнався у скоєному ним ДТП;
- протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_4 від 14.08.2024 року та відеозаписом до нього, із яких вбачається, що 14 серпня 2024 року заступником начальника СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , за участю потерпілого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 та представника – адвоката ОСОБА_6 , за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на автодорозі в селі Побужани Золочівського району Львівської області, зокрема, щодо: встановлення місцезнаходження мотоцикла, пішохода, видимості, місця наїзду та інших обставин цієї події, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_4 добровільно розповів про обставини події, повідомивши про те, що він йшов нешвидко по правій стороні краю дороги, де його збив мотоцикліст, який їхав йому назустріч, від чого він упав назад. Також потерпілий повідомив, що на дорозі були ще діти на велосипеді, а інших транспортних засобів не було. Далі, з урахуванням протоколу огляду місця події від 06.05.2024, зокрема місця знаходження плями крові, встановлений пішохід-статист на правій стороні дороги біля узбіччя (у напрямку с. Волиця-Древлянська), який одягнутий у светр в чорно-сірі тони та штани чорного кольору (светр, у якому був одягнутий потерпілий ОСОБА_4 у момент ДТП). Далі, під час слідчого експерименту застосовано мотоцикл - учасник ДТП «Lifan F150-2E», р.н. НОМЕР_1 із увімкнутим ближнім світлом фар передом у сторону с. Ланерівка (у напрямку пішохода). Мотоцикл розташовувався на дорозі з метою встановлення видимості пішохода на дорозі, а саме на лівій стороні дороги (варіант 1, від переднього колеса до правого краю дороги 4,6 м.) по середині дороги (варіант 2, від переднього колеса до правого краю дороги 3,1 м.) та на середині правої сторони дороги (варіант 3, від переднього колеса до правого краю дороги 1,6 м.), передом у напрямку с. Ланерівка Золочівського району Львівської області, по середині дороги та на правій стороні дороги (назустріч пішоходу ОСОБА_4 ). Встановлено небезпеку для руху водію мотоцикла «Lifan LF150-2E», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 щодо видимості силуету пішохода на проїзній частині дороги: 1 варіант, при якому об?єктивна видимість пішохода становить - 36,2 м.; 2 варіант, при якому об?єктивна видимість пішохода становить - 36,3 м.; 3 варіант, при якому об?єктивна видимість пішохода становить - 41,85 м. Крім того, в ході проведення слідчого експерименту встановлено, що із показів потерпілого ОСОБА_4 слідує, що в момент ДТП на вказаній ділянці дороги світило вуличне освітлення (а.с. 233-237 том І);
- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 14.08.2024 року та відеозаписом до нього, із яких вбачається, що 14 серпня 2024 року заступником начальника СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_19 , за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на автодорозі в селі Побужани Золочівського району Львівської області, зокрема, щодо: встановлення місцезнаходження мотоцикла, пішохода, видимості, місця наїзду та інших обставин цієї події, в ході проведення якого свідок ОСОБА_11 добровільно розповів про обставини події, зокрема, повідомивши, що він разом із сестрою ОСОБА_13 їхали обоє велосипедом лівою стороною краю дороги у напрямку с. Волиця-Деревлянська Золочівського району Львівської області (назустріч мотоциклу «Lifan LF150-2E», р.н. НОМЕР_2 ), яким керувала ОСОБА_13 . При цьому, свідок ОСОБА_11 бачив, як по узбіччі дороги йшов дядько ОСОБА_20 (потерпілий ОСОБА_4 ) та більше на дорозі нікого не було, а потім сталася ДТП. Зокрема, свідок бачив, як зустрічною смугою по середині дороги їхав мотоцикл, у якого світили фари, із боковим інтервалом 2,15 м. до лівого краю дороги, а вони із сестрою їхали велосипедом із боковим інтервалом 0,65 м. до лівого краю дороги. Після того, як вони проїхали велосипедом вперед, свідок ОСОБА_11 почув, як відбувся наїзд на ОСОБА_4 . При цьому, в ході слідчого експерименту встановлено, що велосипедист знаходився на відстані 21,6 м. до місця знаходження пішохода у момент наїзду мотоциклом (а.с. 246-249 том І);
- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 14.08.2024 року та відеозаписом до нього, із яких вбачається, що 14 серпня 2024 року заступником начальника СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_12 та її законного представника ОСОБА_19 , за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на автодорозі в селі Побужани Золочівського району Львівської області, зокрема, щодо: встановлення місцезнаходження мотоцикла, пішохода, видимості, місця наїзду та інших обставин цієї події, в ході проведення якого свідок ОСОБА_12 добровільно розповіла про обставини події, зокрема, повідомивши, що вона разом із своїм старшим братом ОСОБА_21 їхали на одному велосипеді по узбіччі лівої сторони дороги у напрямку до с. Волиця-Деревлянська Золочівського району Львівської області (назустріч мотоциклу «Lifan LF150-2E», р.н. НОМЕР_2 ). При цьому, свідок ОСОБА_12 бачила, як по узбіччі дороги, трохи кривуляючи, йшов дядько ОСОБА_20 (потерпілий ОСОБА_4 ) і, що там були лише вона та брат, а більше нікого не було. Проїжджаючи повз потерпілого, вони бачили як назустріч їм проїхав автомобіль, після чого проїхав мотоцикл із включеним світлом фар, а коли вони проїхали вперед, то свідок почула, як відбувся наїзд на ОСОБА_4 , після чого вона, злякавшись, поїхала додому. При цьому, в ході слідчого експерименту встановлено, що неповнолітня знаходилась на відстані 18,1 м. до місця знаходження пішохода у момент наїзду мотоциклом (а.с. 245, 250-252 том І);
- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 від 06.06.2024 року та відеозаписом до нього, із яких вбачається, що протягом 06-07 червня 2024 року слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 , за участю свідка ОСОБА_7 та його захисника – адвоката ОСОБА_8 , за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на автодорозі в селі Побужани Золочівського району Львівської області, зокрема, щодо: встановлення місцезнаходження мотоцикла, пішохода, видимості, місця наїзду та інших обставин цієї події, в ході проведення якого свідок ОСОБА_7 добровільно розповів про обставини події, зокрема, повідомивши, що 06.05.2024 року близько 22:30 години він рухався мотоциклом «Lifan LF150-2E», р.н. НОМЕР_2 зі швидкістю 40-45 км/год., по неосвітленій ділянці автодороги із увімкнутим ближнім світлом фар, в селі Побужани в напрямку м. Буськ Золочівського району Львівської області. Коли проїжджав с. Побужани, він побачив за поворотом 3 осіб, які спокійним темпом руху йшли по середині проїжджої частини дороги, об`їжджаючи яких, він випадково зачепив за ногу пішохода ОСОБА_4 , який ішов похитуючись, від чого після зіткнення вони впали на ліву сторону. Після того, ОСОБА_7 встав, піднісши мотоцикл і, побачивши, що потерпілий живий, перебуваючи в шоку, без телефона, він сів на мотоцикл та поїхав до свого брата повідомити, що сталося. Крім того, свідок ОСОБА_7 зауважив, що він їхав по своїй стороні руху, а потім з метою об`їзду трьох дітей, об`жджаючи їх зустрічною смугою руху, він зачепив за праву ногу пішохода ОСОБА_4 , який був у темному одязі, рухаючись йому назустріч та не втікав від нього перед зіткненням. Крім того, свідок ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту показав місце виїзду на зустрічну смугу руху, місце наїзду на пішохода, місцезнаходження мотоцикла в момент, коли свідок помітив пішохода, а також місцезнаходження потерпілого. При цьому, в ході слідчого експерименту проведеними замірами встановлено, що мотоцикл знаходився на відстані 30,1 м. від місця наїзду (видимість силуетів людей), що було підтверджено учасниками (а.с. 6-11, 24 том ІІ);
- протоколом огляду (перегляду відеозапису) від 13.08.2024 року та оглянутим у судовому засіданні відеозаписом із нагрудного відеореєстратора заступника начальника СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 за 06.05.2024 року, із якого вбачається, що камера знаходиться на форменному одязі поліцейського ОСОБА_15 , а відеозапис здійснюється в темну пору доби. Із вказаного відеозапису слідує, що поліцейський ОСОБА_15 підходить до потерпілого ОСОБА_4 , який лежить на асфальті, вкритий покривалом зеленкуватого кольору, будучи одягнутий у штани сірого кольору, смугастий светр в чорну, білу та сіру смуги, чорні шкарпетки та коричневі туфлі (лівий взутий на ногу, а правий знаходиться поруч із ОСОБА_4 ). Також вбачається, що права нога ОСОБА_4 має пошкодження в області щиколотки із відкритим переломом ноги внизу, а на асфальті наявна пляма РБК. Крім того, із даного відеозапису слідує, що медики надають першу медичну допомогу ОСОБА_4 , а працівники поліції, з метою встановлення очевидців ДТП, запитують ОСОБА_4 про обставини наїзду на нього мотоцикла, який повідомив, що він йшов, коли його збив мотоцикліст, який втік з місця події (а.с. 218-219 том І); 
- протоколом огляду речей та предметів від 27.06.2024, із якого вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 проведено огляд друкованої фотографії на листку формату А4, яка надана свідком ОСОБА_15 , зробленої 06.05.2024 на місці ДТП в с. Побужани Золочівського району Львівської області. На даній фотографії зображений ОСОБА_4 , який лежить на асфальті, вкритий одіялом зеленкуватого відтінку, під яким частково видно, в чому одягнутий ОСОБА_4 , безпосередньо на момент даної ДТП, а саме: штани сірого кольору, смугастий светр в чорну, білу та сіру смуги, чорні шкарпетки та коричневі туфлі (лівий взутий на ногу, а правий знаходиться поруч із ОСОБА_4 ). Окрім цього, на фотографії спостерігається, що права нога ОСОБА_4 має пошкодження в області щиколотки, а також можна розгледіти, що із рани виступає кістка, а також поруч на асфальті наявна пляма РБК. Фотографія долучена до вказаного протоколу (а.с. 16-17 том ІІ).
- висновком судово-медичної експертизи №26/2024 від 17.05.2024, із якого вбачається, що при судово-медичному огляді потерпілого ОСОБА_4 у нього були виявлені такі тілесні ушкодження: дві рани у верхній третині правої гомілки та одну рану із значним осадненням в нижній третині правої гомілки; вивих лівого коліна, відкритий перелом кісток правої гомілки; глибоку скальповану рану правої гомілки. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо 06.05.2024 при вказаній у постанові ДТП до виступаючих частин мотоцикла та дорожнього полотна, які по ознаці небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 171-172 том І);
- висновком судово-медичної експертизи №25/2024 від 17.05.2024, із якого вбачається, що при судово-медичному огляді ОСОБА_7 у нього були виявлені такі тілесні ушкодження: одне садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, одне садно на третьому пальці правої руки, одне садно на четвертому пальці правої руки, два садна на п`ятому пальці лівої руки, один синець в ділянці лівого тазового крила та два садна в ділянці лівого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо 06.05.2024 при вказаній у постанові ДТП до виступаючих частин мотоцикла та дорожнього покриття, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 173-174 том І);
- протоколом огляду місця події (місця ДТП) із фототаблицею до нього від 06.05.2024, із якого вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 , за участю експерта-криміналіста Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_23 , за участю понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , проведений огляд на вул. Волохи, 316 в с. Побужани Золочівського району Львівської області автодороги сполученням с. Ланерівка – с. Волиця-Деревлянська Золочівського району Львівської області, де на узбіччі дороги поблизу житлового будинку (по вул. Волохи, 316) у темну пору доби мав місце наїзд транспортного засобу на пішохода. В ході огляду місця події на проїздній частині дороги навпроти будинку №316 на вул. Волохи в с. Побужани виявлено слід РБК неправильної форми, один уламок пластиковий чорного кольору, один слід речовини невідомого походження. При цьому, слідів шин на місці події не виявлено. За результатами огляду місця події складено схему ДТП та фототоблицю, а також вилучено пластикову деталь (уламок) невідомого походження, який упаковано в сейфпакет. Разом із тим, заяв чи зауважень до вказаного протоколу не надходило (а.с. 140-152 том І); 
- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 07.05.2024, із якого вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_26 , за участю експерта-криміналіста Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_23 , за участю понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , за участю ОСОБА_7 , проведений огляд території вулиці Волохи в селі Побужани Золочівського району Львівської області, поблизу житлового будинку №212, де знаходиться мотоцикл марки «Lifan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору. В ході огляду місця події проведено огляд вказаного мотоцикла, на якому виявлено механічні пошкодження переднього болотника, щитка приборів, бензобаку, ручки керма, на ручці щеплення, на задній боковині та на краю тормозної педалі. За результатами огляду місця події вилучено мотоцикл марки «Lifan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору. При цьому, заяв чи зауважень до вказаного протоколу не надходило (а.с. 153-163 том І); 
- протоколом огляду транспортного засобу від 04.06.2024, із якого вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 , за участю судового експерта Львівського НДКЦ ОСОБА_27 , за участю понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за участю ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , за участю представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , проведений огляд мотоцикла марки «Lifan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску, на якому виявлено такі пошкодження: подряпини на передньому болотнику, на передній та задній панелі з лівого боку, а також наявні подряпини на фарі та лівій ручці керма; загнена гальмівна педаль. Крім того, із вказаного протоколу вбачається, що стан рульового управління та гальмівної системи перебувають у справному (робочому) стані. При цьому, заяв чи зауважень до вказаного протоколу не надходило (а.с. 176-179 том І); 
- висновком інженерно-транспортної експертизи від 11.06.2024, із якого вбачається, що на момент огляду гальмівна система переднього та заднього колеса, а також система рульового управління та зовнішнього освітлення досліджуваного мотоцикла марки «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (а.с. 181-187 том І);
- висновком інженерно-транспортної експертизи від 14.06.2024, із якого вбачається, що наїзд мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) під ОСОБА_28 на пішохода ОСОБА_4 відбувся з лівої сторони дороги, відносно напрямку руху до с. Ланерівка, на ділянці, яка дещо передує слідовій інформації, а саме: сліду РБК, пластиковій деталі (уламку) та зони нашарування речовини невідомого походження на асфальтному покритті (а.с. 189-190 том І);
- висновком інженерно-транспортної експертизи від 30.07.2024, із якого слідує, що в цій дорожньо-транспортній ситуації водію мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 необхідно було керуватись вимогами п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. Варіант 1 розвитку дорожньо-транспортної ситуації при обранні водієм мотоцикла «Lifan LF 150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою швидкості руху керованого транспортного засобу 50 км/год. З технічної точки зору, в умовах розвитку даної дорожньої ситуації при заданих вихідних даних при швидкості руху досліджуваного транспортного засобу 50 км/год, з урахуванням вищепроведеного дослідження, водій мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 , що рухався у зустрічному напрямку, шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування керованого транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху. Варіант 2 розвитку дорожньо-транспортної ситуації при обранні водієм мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_1 ) безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою швидкості руху керованого транспортного засобу 40...45 км/год. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 , рухаючись мотоциклом «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_2 ) зі швидкістю 40... 45 км/год, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 , який рухався по його смузі в зустрічному напрямку, шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування керованого транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху. При заданих вихідних даних, порівнюючи фактичні дії мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_7 в дорожній обстановці, яка склалася, із тим як йому необхідно було діяти згідно Правил дорожнього руху, не вбачається невідповідність вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху. Варіант 1 розвитку дорожньо-транспортної ситуації при обранні мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою швидкості руху керованого транспортного засобу 50 км/год. При заданих вихідних даних, в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, при швидкості руху досліджуваного транспортного засобу 50 км/год, порівнюючи фактичні дії водія мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_7 із тим, як йому необхідно було діяти згідно Правил дорожнього руху, в них не вбачається суперечності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Варіант 2 розвитку дорожньо-транспортної ситуації при обранні водієм мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою швидкості руху керованого транспортного засобу 40....45 км/год. При заданих вихідних даних, в обстановці дорожньо-транспортної пригоди, при швидкості руху досліджуваного транспортного засобу 40...45 км/год, порівнюючи фактичні дії водія мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_7 із тим, як йому необхідно було діяти згідно Правил дорожнього руху, в них вбачається суперечність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Факт суперечності дій водія мотоцикла «Lifan LF150-2Е» (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_29 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться з технічної точки зору в прямому причинно-наслідковому зв?язку і настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 194-199 том І);
- висновком інженерно-транспортної експертизи від 24.09.2024, із якого слідує, що в цій дорожньо-транспортній ситуації водію мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 необхідно було згідно варіанту 1 (згідно слідчого експерименту із ОСОБА_7 ) – керуватись вимогами п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху, а згідно варіанту 2 (згідно слідчих експериментів із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) – керуватись вимогами п. 1.2 та п. 11.3 Правил дорожнього руху. Крім того, у цій дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 згідно варіанту 1 (згідно слідчого експерименту із ОСОБА_7 ): у випадку обрання швидкості руху керованого транспортного засобу 50 км/год, був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування керованого транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху; у випадку обрання швидкості руху керованого транспортного засобу 40...45 км/год, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування керованого транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху. Згідно варіанту 2 (згідно слідчих експериментів із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) - була технічна можливість запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди. Ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням вимог п. 1.2 та п. 11.3 Правил дорожнього руху, для чого перешкод технічного характеру у нього не вбачається. Крім того, в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_30 згідно варіанту 1 (згідно слідчого експерименту із ОСОБА_7 ) - не вбачається невідповідність вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху, а також у випадку обрання швидкості руху керованого транспортного засобу 50 км/год, з технічної точки зору не вбачається суперечності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху; у випадку обрання швидкості руху керованого транспортного засобу 40...45 км/год, вбачається суперечність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Факт суперечності дій водія мотоцикла «Lifan LF150-2E» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_31 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться з технічної точки зору в причинно-наслідковому зв?язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно варіанту 2 (згідно слідчих експериментів із ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_32 ) - вбачається невідповідність вимогам п. 1.2 та п. 11.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинно-наслідковому зв?язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 208-215 том І);
- постановою про визнання предмету речовим доказом та його прилучення до матеріалів кримінального провадження від 07.05.2024, із якої вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні: мотоцикл марки «Lifan LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вилучений з місця події пластиковий уламок чорного кольору, які передано для зберігання на територію тимчасового утримання та в камеру зберігання речових доказів ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області (м. Буськ, вул. Київська, 3 Золочівського району Львівської області), до рішення суду (а.с. 167-168 том І);
- ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області області ОСОБА_33 від 07.05.2024, якою накладено арешт на мотоцикл марки «Lifan LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_7 , а також на вилучений із місця події пластиковий уламок чорного кольору (а.с. 169-170 том І). 
- постановою про визнання предметів речовими доказами від 19.08.2024, із якої вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні: светр торгової марки «Okay» в чорну, білу та сіру смуги, розміру М 48/50, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області (м. Буськ, вул. Київська, 3 Золочівського району Львівської області) (а.с. 205-206 том І);
- постановою про визнання предметів речовими доказами та їх прилучення до матеріалів кримінального провадження від 13.08.2024, із якої вбачається, що слідчим СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_22 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні: один DVD-R диск, ємністю 4,7 GB, з відеозаписом із нагрудного відеореєстратора заступника начальника СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 за 06.08.2024 (по факту ДТП в с. Побужани Золочівського району Львівської області), що зберігається в опечатаному конверті на окремому аркуші матеріалів кримінального провадження (а.с. 201 том І).
Суд вважає, що вищевказані докази, які безпосередньо досліджені у ході судового розгляду цього кримінального провадження, були здобуті у відповідності до вимог КПК України, тобто є достатніми, належними, допустимими та достовірними. Клопотань про визнання будь-якого із доказів недопустимими чи виключення доказу із числа обвинувачення стороною захисту заявлено не було.
Разом із тим, захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні висловив свої зауваження до проведених слідчих експериментів із потерпілим ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , зокрема, покликаючись на те, що вказані слідчі експерименти проведені з порушенням КПК України, оскільки не чутно позиції потерпілого ОСОБА_4 , якому підказували адвокат і сестра, не було встановлено швидкості мотоцикла, а також особу водія автомобіля, який проїжджав перед ДТП в с. Побужани, а ОСОБА_7 уникав наїзду та хотів об`їхати дітей на дорозі, а тому просив постановити окрему ухвалу щодо слідчих експериментів.
Проте, суд вважає такі доводи захисника ОСОБА_8 безпідставними, оскільки під час розгляду кримінального провадження не було виявлено порушень закону, причин та умов, що сприяли їх вчиненню, а тому суд не вбачає підстав для вжиття заходів реагування шляхом постановлення окремої ухвали, виходячи із таких мотивів.
Так, окрема ухвала суду це спеціальний вид судового рішення, яким суд інформує відповідні органи про виявлені під час кримінального провадження порушення закону, причини та умови, що сприяли їх вчиненню, для вжиття заходів реагування, як-от притягнення винних до відповідальності або усунення недоліків, не вирішуючи основної справи по суті. Суд постановляє ухвалу для запобігання правопорушенням та забезпечення законності.
У той же час, у ході проведених слідчих експериментів, потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 детально розповіли та показали на місці події фактичні обставини кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце на автодорозі в селі Побужани Золочівського району Львівської області, зокрема, щодо: встановлення місцезнаходження мотоцикла, пішохода, видимості, місця наїзду та інших обставин цієї події, які повністю підтверджуються сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів.
Однак, під час розгляду даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України порушень закону зі сторони органу досудового розслідування не виявлено. Також не виявлено порушень закону зі сторони потерпілого та свідків, допитаних в судовому засіданні. Зокрема, під час допиту в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 надали послідовні та незмінні покази, які узгоджуються із тими обставинами та фактичними даними, які вони повідомляли під час слідчого експерименту, що узгоджуються між собою та не суперечать один одному.
При цьому, суд констатує, що протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. 
Проте, клопотань про визнання недопустимими протоколів проведення слідчих експериментів у порядку приписів ст.ст. 87, 89 КПК України від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника – адвоката ОСОБА_8 під час судового розгляду не надходило.
Відтак, суд, аналізуючи зазначені докази з точки зору їх допустимості, належності, об`єктивності та достатності, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні «поза розумним сумнівом». Наведені вище докази винуватості обвинуваченого у своїй сукупності є логічними і послідовними, взаємоузгоджуються між собою та відтворюють реальні події, що мали місце 06 травня 2024 року, близько 21:50 год., на автодорозі в с. Побужани Золочівського району Львівської області, де обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, допустив порушення вимог п. 1.2 та п. 11.3 чинних Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що призвело до заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Натомість, заперечуючи свою вину, позиція обвинуваченого ОСОБА_7 зводилась до недоведності його вини в скоєному, виключно через те, що він, об`їжджаючи дітей, які йшли по дорозі, уникав зіткнення, аби не допустити більше жертв, однак не зміг нічого зробити та ненавмисно зачепив пішохода ОСОБА_4 .
Проте, наведені доводи обвинуваченого ОСОБА_7 є, на думку суду, неспроможними за своїм змістом і не відповідають фактичним обставинам справи, а також спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілого, свідків, протоколами огляду місця події, протоколами проведення слідчих експериментів та висновками інженерно-технічних експертиз, згідно яких невідповідність дій ОСОБА_7 технічним вимогам п. 1.2 та п. 11.3 чинних Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо – транспортної пригоди та наступленням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень. Водночас, зазначені докази є узгодженими як між собою, так з іншими доказами у справі, що не викликають у суду сумнівів у своїй належності, допустимості та достовірності. 
Крім того, суд погоджується із доводами прокурора ОСОБА_3 про те, що надані в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо виявлення перешкоди у вигляді декількох пішоходів, котрі рухалися йому на зустріч на його смузі руху та з метою уникнення наїзду на них останній змушений був виїхати на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , які слід оцінювати критично, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєний злочин, оскільки згідно показань неповнолітніх свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які рухалися велосипедом у лівому краю дороги у напрямку до с. Волиця-Деревлянська Золочівського району, інших осіб, окрім потерпілого ОСОБА_4 , не було. Натомість, обвинувачений ОСОБА_7 у своїх показаннях, які надав у судовому засіданні та під час проведення із ним слідчого експерименту, де ОСОБА_7 вказував на різну кількість людей, котрі рухалися пішком йому на зустріч, хоча об`єктивно не встановлено пішоходів на місці події. Відтак, суд вважає такі доводи обвинуваченого необгрунтованими, непослідовними, взаємосуперечливими і такими, що спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_7 у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011).
Отже, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке згідно статті 12 КК України є тяжким злочином.
Частиною другою статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.
Відтак, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є необережним тяжким злочином, обставини та характер його вчинення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, офіційно не працює, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , у відповідності до вимог статей 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Разом із тим, суд враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який після ДТП залишив потерпілого на місці події в безпорадному стані, не викликав швидку медичну допомогу та поліцію, а накричавши на потерпілого, зник із місця події, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_4 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не визнав своєї провини у скоєному, виправдовуючись тим, що не зміг уникнути наїзду на потерпілого, який перебував у нетверезому стані, а також не відшкодував завдані йому збитки.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, не просив у потерпілого пробачення, а лише в судових дебатах та в останньому слові приніс вибачення та просив суд його суворо не карати, не визнаючи своєї провини в скоєному злочині, оскільки на своє випрадання покликася знову на те, що він уникав зіткнення, аби не допустити більше жертв, однак не зміг нічого зробити та ненавмисно зачепив п`яного ОСОБА_4 , перекладаючи свою провину на потерпілого та інших учасників дорожнього руху, а захисник обвинуваченого ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_8 просив застосувати при призначенні покарання положення ст. 75 КК України.
Проте, суд ставить під сумнів заяву ОСОБА_7 в судових дебатах про щирість його каяття у вчиненому злочині, а також вважає відсутніми правові підстави для призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосування положень ст. 75 КК України, виходячи із такого.
Згідно ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, суд враховує правовий висновок Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, викладений у постанові від 18 лютого 2026 року в справі №199/10810/24, де Суд погодився з позицією судів попередніх інстанцій про відсутність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), оскільки обвинувачений не визнавав усіх обставин кримінального правопорушення, зокрема, під час судового розгляду намагався перекласти свою провину на інших осіб, зазначаючи, що діти бігли по пішохідному переходу, а йому обмежив оглядовість інший автомобіль, який безпосередньо першим стояв перед пішохідним переходом, тобто обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості. У цьому контексті посилання засудженого на винуватість у ДТП іншої особи ставить під сумнів його заяви про щирість каяття, оскільки не свідчить про відверту спокуту у вчиненому діянні. До того ж представник потерпілого в судовому засіданні у Верховному Суді категорично заперечив існування будь-якого зовнішнього виявлення засудженим свого щирого співчуття, оскільки ним не відшкодовано потерпілому заподіяної шкоди. Суд уважає, що призначене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, є законним та справедливим, сприятиме виправленню винного, попередженню вчинення нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Щодо відсутності правових підстав для призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосування положень ст. 75 КК України, суд згідно ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 25 лютого 2026 року в справі №766/1178/25, згідно якого звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.
Крім того, суд враховує правовий висновок Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 02 лютого 2026 року в справі №574/666/21, де Суд погодився із висновком апеляційного суду про те, що місцевим судом допущено неправильне застосування ст. 75 КК України. З огляду на допущене судом першої інстанції порушення, апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням та ухвалив у цій частині новий вирок, яким призначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що належить відбувати реально. Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не обґрунтовував та не зазначив, які саме обставини свідчать про можливість виправлення особи без відбування покарання, не врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, яке хоч і є необережним, але полягає в грубому порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження; позицію її сина, який був визнаний потерпілим у провадженні та повідомив, що його матір довгий час лікувалася, проте обвинувачений із ним зв`язався лише через два місяці після дорожньо-транспортної пригоди, запропонував допомогу, але коли дізнався вартість лікування матері, сказав, що не має таких коштів, пізніше вони домовились про відшкодування коштів у розмірі 180 000 грн, проте він привіз меншу суму, потерпілий її не взяв, оскільки обвинувачений хотів щоб більше до нього не було претензій.
Разом із тим, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 03 березня 2026 року в справі №370/964/24, Суд звертає увагу, що визначення розміру покарання у конкретному кримінальному провадженні є реалізацією принципу справедливості у частині індивідуалізації кримінальної відповідальності. Обираючи той чи інший вид та розмір покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України. Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого. На підставі встановлених обставин справи, а саме того, що засуджений вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та добровільно відшкодував заподіяну потерпілим шкоду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та трьох малолітніх дітей на утриманні, суд апеляційної інстанції пом`якшив призначене особі місцевим судом основне покарання у виді позбавлення волі з 4 до 3 років, тобто обрав мінімальний розмір покарання, визначений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. Отже, доводи про неврахування апеляційним судом під час призначення покарання засудженому обставин, які пом`якшують покарання, обставин вчинення ДТП, не знайшли свого підтвердження матеріалами касаційної перевірки, оскільки саме вони стали підставою для зменшення розміру основного покарання, призначеного судом першої інстанції та призначення його у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України. Засуджений не погоджується із позицією апеляційного суду про відсутність підстав для застосування до нього у цьому провадженні положень ст. 75 КК України, із чим колегія касаційного суду не погодилася, оскільки згідно положень ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб з урахуванням обставин, які дають можливість суду зробити висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання. Тобто, положення ст. 75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.
Відтак, на думку суду, в даній справі відсутні умови та підстави для застосування положень ст. 75 КК України, а зважаючи на відсутність обтяжуючих покарання обставин, із огляду на те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем свогого проживання, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити мінімальний розмір покарання, визначений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема, у виді позбавлення волі на строк 3 роки із позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, яке слід відбувати реально, що, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, ураховуючи також і те, що у вчиненому злочині ОСОБА_7 щиро не розкаявся, належних висновків для себе не зробив та не відшкодував завданих потерпілому збитків, перекладаючи свою вину в скоєному на потерпілого ОСОБА_4 , а також після ДТП залишив потерпілого ОСОБА_4 на місці події в безпорадному стані, не викликавши швидку медичну допомогу.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судових інженерно-технічних експертиз на загальну суму в розмірі 15 145,60 грн. підлягають стягненню із обвинуваченого в дохід держави, що відповідає положенню ст. 124 КПК України.
Арешт на речові докази (мотоцикл і пластикову деталь), накладений ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області області ОСОБА_33 від 07.05.2024, слід скасувати, що відповідатиме приписам ч. 4 ст. 174 КПК України, тобто в зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Крім того, суд вважає, що обраний у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді у виді домашнього арешту в певний період доби (із 22.00 год. по 06.00 год.), який Буським районним судом Львівської області неодноразово продовжувався, а востаннє ухвалою суду від 12 лютого 2026 року продовжено строком на два місяці (до 12.04.2026), слід залишити без зміни до набрання цим вироком законної сили.
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 84, 94, 100, 124, 174, 368, 370, 373, 374, 395, 615 КПК України, суд, - 
у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (із 22.00 год. по 06.00 год.), - залишити без зміни до набрання цим вироком законної сили.
Стягнути із ОСОБА_7 в дохід держави 15 145,60 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять гривень 60 копійок) витрат за проведення судових експертиз.
Речові докази:
- мотоцикл марки «Lifan LF150-2E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також пластикову деталь (уламок), які передано на зберігання ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області (м. Буськ, вул. Київська, 3), - повернути володільцю ОСОБА_7 ;
- светр торгової марки «Okay» в чорну, білу та сіру смуги, розміру М 48/50, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області (м. Буськ, вул. Київська, 3), - повернути володільцю ОСОБА_4 ;
- одну роздруковану фотографію з особистого телефону ОСОБА_15 , на якій зображено потерпілого ОСОБА_4 після настання ДТП, що знаходиться у матеріалах кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження;
- один DVD-R диск, ємністю 4,7 GB, з відеозаписом із нагрудного відеореєстратора заступника начальника СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_15 за 06.08.2024 (за фактом ДТП у с. Побужани Золочівського району Львівської області), що зберігається в опечатаному конверті на окремому аркуші матеріалів кримінального провадження, - залишити у матеріалах кримінального провадження;
- один DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_7 , що зберігається в опечатаному конверті на окремому аркуші матеріалів кримінального провадження (додаток до протоколу слідчого експерименту), - залишити у матеріалах кримінального провадження;
- один DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_4 , що зберігається в опечатаному конверті на окремому аркуші матеріалів кримінального провадження (додаток до протоколу слідчого експерименту), - залишити у матеріалах кримінального провадження;
- один DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 , що зберігається в опечатаному конверті на окремому аркуші матеріалів кримінального провадження (додаток до протоколу слідчого експерименту), - залишити у матеріалах кримінального провадження;
- один DVD-R диск із відеозаписом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 , що зберігається в опечатаному конверті на окремому аркуші матеріалів кримінального провадження (додаток до протоколу слідчого експерименту), - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області області від 07.05.2024 року, – скасувати.
Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя 	ОСОБА_1