Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2026  	Справа №607/21048/25 Провадження №2/607/2463/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакалець Ігор Гнатович, до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат та

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Бакалець І.Г. – звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення грошового зобов`язання, встановленого рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року (справа № 607/12598/21) та постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, яка виникла в період з 30 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2025 року й складається з трьох відсотків річних у розмірі 704,12 гривні та інфляційних втрат у розмірі 2 440,85 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 – адвокат Бакалець І.Г. – зазначив, що 08 жовтня 2020 року близько 08:40 год. на круговому перехресті вул. 15 Квітня – Т. Протасевича – проспект С. Бандери – Підволочиське Шосе в м. Тернопіль відбулось зіткнення автомобілів «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Згідно з висновком лікаря КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій ОСОБА_2 на час вчинення ДТП перебував у стані наркотичного сп`яніння. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року (справа № 607/3823/21), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), проте провадження закрито на підставі частини другої статті 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Адвокат зауважує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року (справа № 607/12598/21), позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Цим рішенням суду першої інстанції стягнуто із ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 26 305,13 грн страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн грошового відшкодування завданої моральної шкоди. Крім того, стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 4 000 грн, сплачених за проведення судової авто-товарознавчої експертизи, стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 263,05 грн сплаченого позивачем судового збору. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 грн сплаченого позивачем судового збору. Стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 3 154 грн понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року у частині стягнення із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 26 305,13 грн страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасовано. Судом апеляційної інстанції постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року у частині стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 4 000 грн, сплачених за проведення судової авто-товарознавчої експертизи, 263,05 грн сплаченого позивачем судового збору та 3 154 грн понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 15 101,60 грн витрат за проведення експертизи та 1 610,40 грн судового збору.
Представник позивача зазначає, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн моральної шкоди та 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 100 грн сплаченого судового збору, позивач звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області про стягнення коштів у розмірі 12 100 грн.
Вказане рішення суду відповідач тривалий час не виконує, що, ураховуючи приписи статті 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), на думку представника позивача, зумовлює виникнення права ОСОБА_1 на отримання відшкодування 3% річних та інфляційних втрат за період з 30 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2025 року, що становить 709 днів. 
Автор позову наводить детальний розрахунок інфляційних втрат за формулою: ІІС = (ІІ1 : 100) * (ІІ2 : 100) * (ІІ3 : 100) * … (ІІZ : 100), де ІІ1 – індекс інфляції за перший місяць прострочення, … ІІZ – індекс інфляції за останній місяць прострочення. ІІс (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) x (101,50 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,80 : 100) x (99,80 : 100) x (99,80 : 100) = 1.20172306. Тому, інфляційне збільшення становить 12 100 * 1.20172306 – 12 100 = 2 440,85 грн.
Розрахунок щодо стягнення трьох відсотків річних здійснюється за формулою: сума санкції = С * 3 * Д : 365 : 100, де С – сума заборгованості, Д – кількість днів прострочення. Наведено розрахунок: 1. період: 30 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року становить: 12 100 x 3% x 63 : 365 : 100 = 62,65 грн; 2. період: 01 січня 2024 року – 31 грудня 2024 року: 12 100 x 3% x 366 : 366 : 100 = 363 грн; 3. період: 01 січня 2025 року – 07 жовтня 2025 року: 12 100 x 3% x 280 : 365 : 100 = 278,47 грн. Всього 704,12 грн.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористався.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у цій справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бакалець І.Г. в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, однак адвокат подав заяви про розгляд справи без участі сторони позивача та висловив прохання щодо задоволення позовних вимог, крім того, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. 
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як було зазначено, представник позивача скористався вимогами цієї норми.
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року (справа № 607/12598/21) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 26 305,13 грн страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн грошового відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Крім того, стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 4 000 грн, сплачених за проведення судової авто-товарознавчої експертизи. Стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 263,05 грн сплаченого позивачем судового збору. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 грн сплаченого позивачем судового збору. Стягнуто із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 3 154 грн понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги (а.с. 11 – 18).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року в частині стягнення із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 26 305,13 грн страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасовано та постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року у частині стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 4 000 грн, сплачених за проведення судової авто-товарознавчої експертизи, 263,05 грн сплаченого позивачем судового збору та 3 154 грн понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 15 101,60 грн витрат за проведення експертизи та 1 610,40 грн судового збору (а.с. 19 – 27).
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2024 року, ВП № 74259739, постановленою старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойко Р.О., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 607/12598/21, виданого 19 лютого 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 100 грн (а.с. 29).
Згідно з відповіддю відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 184172 від 20 листопада 2024 року, залишок заборгованості ВП № 74259739 становить 12 100 грн (а.с. 28).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Стаття 129-1 Конституції України передбачає: суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання (частина перша); контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (частина третя).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 18 ЦПК України встановлений принцип обов`язковості судових рішень, який полягає в тому, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша); законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина друга); судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя); при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта); обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята). 
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
2.2. За статтею 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша); згідно з частиною другою статті зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У статті 11 ЦК вказано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Приписами статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша); боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга).
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (підпункт 7.52 постанови від 09 лютого 2021 року, справа № 520/17342/18).? 
Верховний Суд у розвиток цієї позиції також вказував, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 10 квітня 2025 року, справа № 756/16464/23). 
У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року (справа № 642/4496/16-ц) сформульовано позицію, за якою стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року, справа № 686/21962/15-ц, у якій Велика Палата Верховного Суду зазначила про необхідність відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).
Крім того, суд зауважує, що у правовій позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року (справа № 127/15672/16-ц), вказано, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
2.3. Судом установлено, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2023 року (справа № 607/12598/21) відповідачем виконано не було, при цьому зі змісту рішення убачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 12 100 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 30 жовтня 2023 року.
Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, відповідно до вимог статті 625 ЦК України позивач має право на стягнення 3 % річних від простроченої суми за час прострочення та інфляційних втрат.
Позивач просить стягнути три відсотки річних за період з 30 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2025 року у розмірі 704,12 грн та інфляційні втрати за період з 30 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2025 року у розмірі 2 440,85 грн.
Враховуючи індекс інфляції за період з 01 листопада 2023 року по 31 серпня 2025 року та методику розрахунку відповідних виплат, згідно з якими розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості, а розрахунок 3 % річних проводиться шляхом добутку суми заборгованості і кількості днів прострочення, помноженого на «3» та поділеного на «365» і на «100», судом установлено, що обчислені позивачем суми, які він просить стягнути з відповідача, не перевищують сум, які обчислені шляхом застосування зазначених методик. Відповідач не надав суду заперечень щодо невідповідності наведених у позові розрахунків вимогам законодавства. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. Враховуючи наведене вище, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про наявність порушення прав позивача, що підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь 3 % річних у розмірі 704,12 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 440,85 грн.
3.2. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, а позивача ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2025 року звільнено від сплати судового збору, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274, 280 – 289, 352–355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакалець Ігор Гнатович, до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат – задовольнити.
2. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за період з 30 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2025 року у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок та інфляційних втрат за період з 30 жовтня 2023 року по 07 жовтня 2025 року у розмірі 2 440 (дві тисячі чотириста сорок)гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.
3. Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
4. Відповідачу надіслати копію заочного рішення суду.
5. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
8. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
9. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
10. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
11. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
12. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16 березня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя    	Т. І. Якімець