ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер № 953/1479/24
Номер провадження 22-ц/818/301/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року в складі судді Муратової С.О. по справі № 953/1479/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (далі - ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 23 червня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2058940 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15000 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків 1,90% в день
24 грудня 2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі.
Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу № 02-24122001 Товариство набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
Станом на 19 лютого 2022 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 49200,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 15000 грн; прострочена заборгованість за процентами становить - 34200 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та судові витрати.
19 березня 2024 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позову. 
Відзив мотивовано тим, що вона не укладала з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» кредитний договір № 2058940 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
Лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за № 3320 від 30 листопада 2023 року не є належним доказом видачі кредитних коштів, оскільки номер платіжної картки вказаний частково, що унеможливлює ідентифікацію особи, якій належить дана картка і кому перераховувалися кошти. 
Номер телефону НОМЕР_1 , на який начебто було відправлено ідентифікатор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як вказано в довідці про ідентифікацію, був викрадений у неї в грудні 2020 року, що свідчить про відсутність зобов`язання перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ».
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 2058940 від 23 червня 2021 року в сумі 49200 грн 00 коп., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 34200,00 грн, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 08 червня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга мотивована відсутністю доказів укладання кредитного договору № 2058940 від 23 червня 2021 року та отримання кредитних коштів.
В матеріалах справи відсутні докази реєстрації та ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», для прийняття пропозиції укласти договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Позивачем не доведено надсилання їй одноразового ідентифікатора, а також застосування ідентифікатору електронного підпису саме нею.
Кредитний договір не містить номеру такого рахунку споживача (відповідача) за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та не містить номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_2 .
У матеріалах справи відсутні докази перерахування відповідачу коштів на умовах споживчого кредиту на поточний банківський рахунок, відкритий в банківській установі за стандартом IBAN на її персональні дані.
Додані позивачем до матеріалів справи № 953/1479/24 письмові докази, виготовлені на підставі підробленого договору № 2058940 від 23 червня 2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», скорочена назва ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 29 серпня 2022 року була виключена НБУ з Державного реєстру фінансових установ, а її ліцензії були анульовані, яка відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ЄДР) 14 вересня 2022 року змінила назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» скорочена назва ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та змінило вид діяльності - було код КВЕД 64.92 «Інші види кредитування», стало код КВЕД 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування».
07 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що первісним кредитором та відповідачкою було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений Відповідачем під час укладення договору.
ОСОБА_1 ознайомлена з п. 10.7 договору, а саме - з умовами підписання кредитного договору зі сторони Товариства шляхом відтворення підпису та печатки засобами копіювання. Такий спосіб підписання повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що передбачає можливість використання електронного аналога власноручного підпису при укладенні електронного правочину.
Відповідачка, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористалася доступом до мережі Інтернет та перейшла на офіційний веб-сайт Первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрала бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього нею було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину Відповідачка пройшла передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку.
ОСОБА_1 вчинено ряд дій без здійснення яких договір не був би укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Обставини укладення вказаного договору відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами.
Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та MasterCard сервісів, зокрема WayForPay, Ipay, Platon. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS.
До бази даних Товариства від платіжного сервісу надходить виключно частина номеру картки та токен, згенерований платіжним сервісом, що забезпечує безпеку збереження інформації. Ні Первісний кредитор, ні ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки ОСОБА_1 , оскільки ця інформація є банківською таємницею.
Відповідачкою не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, ОСОБА_1 не була позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів.
Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_3 ), реквізити якої були надані самим позичальником.
Оскільки первісний кредитор та ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не є банківськими установами, дія зазначеного Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 на них не поширюється, а отже - формування виписок по особових рахунках клієнтів у їхній діяльності не передбачено.
Договір факторингу, предметом якого є відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 , було укладено до моменту анулювання відповідної ліцензії. На час укладення правочину сторони мали належні правові підстави та ліцензійні повноваження для здійснення відповідної діяльності.
Відкликання ліцензії не позбавляє позивача прав, передбачених такими договорами набутих на час дії ліцензії. 
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 09 квітня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» отримано в електронному кабінеті 01 серпня 2025 року (а.с. 60, т. 1);
Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», отримано в електронному кабінеті 01 серпня 2025 року (а.с. 61, т. 1);
ОСОБА_1 отримано 08 серпня 2025 року (а.с. 80, т. 1).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що 23 червня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2058940 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (том 1, а.с. 9-15).
Відповідно до п. 1.2 договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту складає 15000 грн. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.3 договору).
За п. 1.4. Договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п. 4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних, за зниженою ставкою 24079,41% (п. 1.5 договору).
Згідно з п.1.6 договору Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 23550,00 грн; за зниженою ставкою 23550,00 грн.
Метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби (п. 1.8 договору). Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (п. 1.9 договору).
Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної № НОМЕР_4 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 договору).
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.п. 2.4, 2.5 договору).
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 договору).
Сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1.- 4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту (п. 4.2.1 договору).
Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінченням строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів (п. 4.2.2 договору).
Загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3 договору та періоди пролонгацій) (п. 4.2.5 договору).
Договір припиняється в день повного повернення клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штраф/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (за наявності), Датою закінчення строку дії Договору є дата надходження повної суми заборгованості за Договором на рахунок Товариства (п. 4.2.6 договору).
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів (п. 5.1 договору).
Клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) (п. 6.4.1 договору).
Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим договором (п. 7.1 договору).
Додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2058940 від 23 червня 2021 року є графік платежів, відповідно до якого сума кредиту становить 15000 грн, сума нарахованих процентів 8550 грн, разом до сплати 23550 грн (том 1, а.с. 16).
Відповідно до Довідки про ідентифікацію, складеною ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», з ОСОБА_1 укладено договір № 2058940 від 23 червня 2021 року ідентифікований ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/. Одноразовий ідентифікатор Р004, час відправки 23 червня 2021 3:27:24, номер телефону НОМЕР_1 (том 1, а.с. 23).
Листом за вих. № 3320 від 30 листопада 2023 року ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» повідомлено, що операція з перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_3 на суму 15000 грн 23 червня 2021 року є успішною (том 1, а.с. 24).
24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта (первісного кредитора) у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (том 1, а.с. 25-28).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуто право вимоги до боржника: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер договору 2058940, дата укладення договору 23 червня 2021 року, дата закінчення договору 23 липня 2021 року, залишок по тілу кредиту 15000,00 грн, залишок по відсотках 34200,00 грн, загальна сума заборгованості 49200,00 грн (а.с. 29).
Згідно з Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 2058940 станом на 22 червня 2023 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 49200,00 грн, який складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 15000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 34200,00 грн (том 1, а.с. 22).
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини 6 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині 1 статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Матеріали справи свідчать, що кредитний договір № 2058940 від 23 червня 2021 року укладено у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Для укладення цього договору відповідачка зазначила свої персональні дані, зокрема, паспортні дані, номер картки платника податків, місце проживання, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти.
Доказів, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій та персональні дані у особистому кабінеті були введені не нею особисто матеріали справи не містять. ОСОБА_1 не доведено, що зазначені у договорі РНОКПП, паспорті дані та адреса реєстрації їй не належать та були введені сторонньою особою.
Отже, ОСОБА_1 підписанням договору підтвердила, що перед укладенням договору їй була надана вся необхідна інформація, вона ознайомлена з умовами правил надання коштів у позику, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Також, відсутність у банку інформації про відправника коштів і призначення платежу пояснюється специфікою проведення транзакцій через платіжну систему, що не може свідчити про відсутність кредитного зобов`язання.
Доказів, що на належній їй банківські рахунку не надходили кредитні кошти ОСОБА_1 не надано. Розрахунок заборгованості, наведений позивачем не спростовано, свого контррозрахунку сум заборгованості не надано.
Заперечення відповідачки щодо відсутності відкликання ліцензії у ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції та не приймаються судовою колегією, оскільки після відкликання ліцензії Товариство позбавляється права провадити діяльність за видами відкликаних ліцензій, проте відкликання ліцензій не звільняє фінансову установу від виконання своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг. На час укладення правочину сторони мали належні правові підстави та ліцензійні повноваження для здійснення такої діяльності, а тому подальше відкликання ліцензії не виключає підстав для стягнення заборгованості. 
Таким чином, установивши, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, судова колегія погоджується з висновком першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина