Справа № 308/7959/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке 24.01.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025071030000102 про обвинувачення 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, який на час вчинення злочину перебував на посаді начальника групи документального забезпечення – відповідального виконавця штабу НОМЕР_1 окремої авіаційної ескадрильї Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чорноголова Великоберезнянського району, громадянина України, солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Туркменістану, громадянина України, тимчасово не працюючого, мешканця АДРЕСА_4 

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 
захисник обвинуваченого ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_7 
захисник обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_8 
захисник обвинуваченого ОСОБА_5 – адвокат ОСОБА_9 
обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 24.01.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025071030000102 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.
12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.
З урахуванням зазначеної угоди про визнання винуватості укладеної 12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 , суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за попередньою змовою з невстановленими судом особами матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску.
Надалі, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленими судом особами матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу осіб, за надання їм ( ОСОБА_4 та невстановленим судом особам матеріали щодо яких виділено в окреме провадження), грошових коштів у сумі 6000,00 доларів США, за кожну незаконно переправлену особу через державний кордон України.
З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими судом особами матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 10.02.2025 р., підшукали особу, яка мала намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зокрема, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими судом особами матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, маючи на меті незаконно переправити ОСОБА_10 (який діяв під контролем правоохоронних органів) через державний кордон України, під час телефонних розмов, проінструктував ОСОБА_10 про те, що йому необхідно приїхати до м. Ужгород, де необхідно буде, на декілька днів, винайняти житло, до моменту організації ними ( ОСОБА_4 , та невстановленими судом особами матеріали щодо яких виділено в окреме провадження.), його ( ОСОБА_10 ) подальшого незаконного переправлення через державний кордон України за грошові кошти у сумі 6000,00 доларів США.
Надалі, 10.02.2025 близько 18:00 год. за вказівками ОСОБА_4 , ОСОБА_10 прибув до м. Ужгород та заселився в орендованій квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , після чого ОСОБА_4 , того ж дня, в ході телефонної розмови, повідомив ОСОБА_10 про те, що 11.02.2025 р., їм необхідно буде зустрітись та з метою організації незаконного переправлення останнього через державний кордон, виготовити копію паспорту та фотокартки.
У подальшому, 11.02.2025 р. близько 09:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи на пл. Шандора Петефі у м. Ужгород, біля фотосалону «Кольори» зустрівся з ОСОБА_10 та пояснив останньому, що для переправлення його через державний кордон України необхідно буде зробити документ, який наддасть йому можливість безперешкодно проїжджати через контрольні пости, які розташовані на дорозі, яка веде до місця незаконного перетину державного кордону України. 
Цього ж дня (11.02.2025) близько 12:20 год. ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_10 , прибули за адресою: м. Ужгород вул. Собранецька, буд. 156, на паркувальний майданчик біля адміністративної будівлі «Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства», де ОСОБА_4 познайомив ОСОБА_10 з невстановленою судом особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження. У ході вказаної розмови, невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження повідомив, що, за надання їм авансу у сумі 1500,00 доларів США, виготовить для ОСОБА_10 документ, який буде свідчити, що останній є представником Державної прикордонної служби України, та наддасть йому ( ОСОБА_10 ) можливість безперешкодно проїжджати через контрольні пости для доїзду до місця незаконного перетину державного кордону України, що буде пролягати через автодорогу, яка веде до міста Перечин Ужгородського району Закарпатської області. У свою чергу, ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_10 що організація переправлення його через державний кордон України, буде успішна.
Та у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 відмовився надавати грошові кошти у сумі 1500,00 доларів США в якості авансу ОСОБА_4 та невстановленій судом особі матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, за виготовлення документів для безперешкодного проїзду через контрольні пости, ОСОБА_4 , в присутності невстановленої судом особи матеріали щодо якої виділено в окреме провадження., запропонував ОСОБА_10 варіант незаконного його переправлення через державний кордон України, без таких документів, поза встановленими пунктами пропуску.
Так, продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконну організацію переправлення осіб через державний кордон України, та отримання за це грошових коштів, у сумі, яка була обумовлена раніше, цього ж дня (11.02.2025), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 , близько 14:00 год. прибули за адресою: м. Ужгород, вул. Андрія Палая, 2, що неподалік магазину «Зіна», де їх очікував невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження який був на транспортному засобі «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_4 , сівши у який, останні поїхали до колишнього «Радванського кар`єру», який знаходиться на околиці м. Ужгорода, де зупинилися неподалік водоймища, та вийшли з автомобіля. Перебуваючи на вказаній локації, під час розмови ОСОБА_10 із невстановленою судом особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, яка відбулася у присутності ОСОБА_4 , невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження надав ОСОБА_10 вказівки та поради щодо можливих механізмів незаконного перетину ОСОБА_10 державного кордону України поза межами пункту пропуску, зокрема, невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження вказав ОСОБА_10 напрямки державного кордону на якому відбудеться організація його незаконного перетину державного кордону України, а також розказав про місця розташування вишок на яких несуть службу військовослужбовці Державної прикордонної служби України, щоб не бути ними виявленими. Крім того, невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження повідомив ОСОБА_10 , що особисто проведе його ( ОСОБА_10 ) до лінії державного кордону України, де ОСОБА_10 зможе незаконно, в обхід прикордонних нарядів, перетнути державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску, та потрапити у село Петровце, що розташоване вже на території Словацької Республіки. 
Після чого, ОСОБА_4 зі невстановленою судом особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у присутності ОСОБА_10 , обговорили варіанти організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, при цьому невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження запевнив ОСОБА_10 , що він знає куди можна пройти, і для цього не потрібно виготовляти документи, та уточнили ОСОБА_10 , що вартість, за незаконне його ( ОСОБА_10 ) переправлення, незалежно від варіанту, який обере ОСОБА_10 , від цього не зміниться, таким чином визначивши остаточний механізм організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, про що ОСОБА_4 повідомив невстановленій судом особі матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та домовився з ним про зустріч, а ОСОБА_10 дали вказівку йти збиратися.
У подальшому, того ж дня (11.02.2025), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 та невстановленою судом особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження прибули до м. Ужгород, а саме: до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_10 , взявши з місця проживання грошові кошти у сумі 1500,00 доларів США надав їх ОСОБА_4 , який в свою чергу повідомив, щоб ОСОБА_10 очікував наступних його вказівок.
12.02.2025 близько 10:00 год. ОСОБА_4 в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_10 , що переправлення відбудеться цього дня, близько 17:00 год.
Того ж дня (12.02.2025), близько 18:39 год. ОСОБА_4 разом із невстановленою судом особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження на транспортному засобі ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_4 , прибули до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_10 та вказав сідати до них в автомобіль. Під час слідування в автомобілі невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 надали вказівку ОСОБА_10 виключити мобільні телефони при перетині державного кордону України, а невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у свою чергу, повідомив ОСОБА_10 про необхідність у подальшому виконувати всі вказівки невстановленої судом особи матеріали щодо якої виділено в окреме провадження з метою успішного перетину державного кордону України.
Надалі, близько 18:46 год. 12.02.2025, ОСОБА_4 , невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_10 прибули до перехрестя вулиць м. Ужгорода ОСОБА_11 , де їх очікував невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження на транспортному засобі марки «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_5 , та ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 пересіли до нього (невстановленої судом особи матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) в автомобіль, де ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_4 , о 18:47 год. передав останньому решту грошових коштів у сумі 4500,00 доларів США за незаконне переправлення через державний кордон України, які ОСОБА_4 забрав собі та повідомив ОСОБА_10 , що надалі його доставку до державного кордону України з метою незаконного переправлення поза межами пункту пропуску буде здійснювати невстановлена судом особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.
У свою чергу, 19:20 год. 12.02.2025 протиправна діяльність ОСОБА_4 та невстановлених судом осіб матеріали щодо яких виділено в окреме провадження по організації ними незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України була викрита та припинена працівниками правоохоронних органів
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Як убачається з угоди про визнання винуватості від 12.03.2026 року, прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 , дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у скоєному. 
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання – за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк п"ять років з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому майна.
У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у його присутності, та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що права надані йому законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид та міра покарання, які застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, визнає повністю. 
Також, у судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 12.03.2026 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 за ч.3 ст. 332 КК України – організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів – кваліфіковано правильно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. 
У судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості укладена 12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 , не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. 
Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної 12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 , вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами виду та міри покарання, які відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З врахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Обставинами, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
У відповідності до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 наявність у нього на утриманні старечого віку батька – ОСОБА_12 , 1944 року народження, у якого, відповідно до виписки із медичної карти хворого №4015-Н/497 від 02.04.2025 року, наявні наступні захворювання: основне - повторний ішемічний інсульт у басейні правої ЗМА із зоровими статико-кординаторними розладами, супутні- наслідки перенесеного ішемічного інсульту (2016 рік) у басейні лівої СМА у вигляді правобічного гемісиндрому, когнітивних розладів; симптоматична епілепсія із складними парціальними та вторинно-генералізованими тоніко-клонічними нападами, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2ст.; аневризма висхідного відділу аорти; кардіосклероз атеросклеротичний; постійна форма фібриляції передсердь.
Статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
З огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд доходить висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 основного покарання встановленого санкцією ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, наявність обставини, яка обтяжує покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд доходить переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, із застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк п"ять років з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
З огляду на зазначене, на підставі, ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів, які одержані внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, у сумі 1500,00 (одна тисяча п"ятсот дол. США), що згідно курсу НБУ станом на 11.02.2025 року становило 62390,40 (шістдесят дві тисячі триста дев"яносто грн. 40 коп.) грн., та конфіскувати їх у власність держави.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведеної експертизи відео,-звукозапису (висновок експерта № СЕ-19/107-25/4041-ВЗ від 01.04.2025 року) у розмірі 6367,20 (шість тисяч триста шістдесят сім грн. 20 коп.) грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.03.2026 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні відомості про яке 24.01.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025071030000102.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п"ять років з позбавленням права обіймати посади, пов"язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили – залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання – 12 лютого 2025 року.

На підставі ст. ст. 96-1, ст. 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів, які одержані внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, у сумі 1500,00 (одна тисяча п"ятсот дол.. США), що згідно курсу НБУ станом на 11.02.2025 року становило 62390,40 (шістдесят дві тисячі триста дев"яносто грн. 40 коп.) грн., та конфіскувати їх у власність держави,.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведеної експертизи відео-, звукозапису (висновок експерта № СЕ-19/107-25/4041-ВЗ від 01.04.2025 року) у розмірі 6367,20 (шість тисяч триста шістдесят сім грн. 20 коп.) грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1