Справа № 594/1585/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року 

Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого Зушман Г. І. 
з участю секретаря Шимків Н.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», у грудні 2025 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 84937,75 грн за кредитними договорами, укладеними: 22.08.2021 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №75171333; 22.08.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» №102201554. Позивач зазначив, що є правонаступником прав вимоги до позичальника ОСОБА_1 за наведеними вище договорами. Невиконання відповідачем зобов`язань за даними договорами стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 19.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив слухати справу за його відсутності. 
Відповідач у судове засідання не прибув повторно, викликався шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, судова повістка повернута без вручення з відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою, що відповідно до п.4) ч.8 ст.128 ЦПК України являється належним врученням судової повістки.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивач не заперечував.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.
Відповідач ОСОБА_1 22.08.2021 уклав договір позики №75171333 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики).
Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі – «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
В розділі 5 договору позики зазначено, що підписанням цього договору позики, відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". А також підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.
Відповідно до пункту 2 Договору, сума позики становить 2458,00 грн, строк позики - 30 днів із процентною (базовою) ставкою за день - 1,99 %, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 3,71%. Загальна орієнтовна вартість позики 2465,37 грн. Дата надання позики - 22.08.2021, дата повернення позики - 21.09.2021.
Згідно з пунктом 4 Договору, проценти за договором нараховуються щоденно на залишок позики, включаючи дати отримання та повернення.
Відповідно до п. 12 Договору його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано відповідачем накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2yAPN6SN5E, про що свідчить також пункт 20 договору, юридичні адреси та реквізити сторін, в якому також зазначено рахунок відповідача № НОМЕР_1 .
Згідно з Додатком №1 до договору позики № 75171333 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 22.08.2021, загальна вартість кредиту за період з 22.08.2021 по 21.09.2021 становить 2465,37 грн., з яких сума кредиту за договором - 2458,00 грн, проценти за користування кредитом - 7,37 грн.
Зі змісту довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000078014/ТНПП від 16.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 отримав 22.08.2021 на картку № НОМЕР_1 кошти в сумі 2458.00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором № 75171333 від 22.08.2021, загальна заборгованість відповідача за договором станом на 22.02.2022 становить 8002,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2424,63 грн; заборгованість за відсотками 5577,73 грн. Відповідачем було внесено 60,00 грн на погашення заборгованості за кредитом, яких 33,37 грн списано банком на погашення тіла кредиту та 26,63 – на погашення відсотків за кредитом.
22.02.2022 укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75171333, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 22.02.2022.
Факт оплати за договором факторингу підтверджується платіжним дорученням № 333740001 від 23.02.2022 на суму 6 382 999,39 грн. 
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022, сума заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 75171333 від 22.08.2021 становить 8002,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2424,63 грн; заборгованість за відсотками 5577,73 грн.
10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги
за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75171333.
Факт відступлення боргу підтверджується реєстром боржників, відповідно до якого за порядковим номером 98427 передано борг ОСОБА_1 за договором позики № 75171333 в сумі 8002,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2424,63 грн; заборгованість за відсотками 5577,73 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України становить 0,39 грн, що також підтверджується витягом з реєстру боржників, а також реєстром боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 25.11.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 75171333 складає 8002,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2424,63 грн; заборгованість за відсотками 5577,73 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України становить 0,39 грн, що також підтверджується витягом з реєстру боржників, а також реєстром боржників.
ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 22.08.2021 уклали Договір про споживчий кредит №102201554, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.5.2, 1.5.3 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 грн, проценти за користування кредитом: 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Кредит надається строком на 30 днів з 22.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.09.2021 п.п. 13., 1.4. договору).
Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).
Пунктом 1.6. договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Договір підписаний позичальником ОСОБА_1 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора V12351. 22.08.2021 о 14:34 год.
Анкета-заява на кредит № 102201554 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем.
До позовної заяви також долучено паспорт кредиту, який позичальником не підписаний.
Додатком №1 до договору про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021 встановлено графік платежів за період з 22.08.2021 по 21.09.2021, відповідно до якого 21.09.2021 відповідач повинен повернути позичальнику 15500,00 грн, в тому числі 10000 тіла кредиту, 4500,00 грн відсотків та 1000,00 грн комісії за надання кредиту.
Як вбачається із квитанції LIQPAY № 1741728993, 22.08.2021 о 14:34 год. гроші в сумі 10000, 00 грн були перераховані на карту НОМЕР_2 *51, призначення: згідно договору 102201554.
ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» 30.11.2021 уклали договір № 30-11-65 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги.
Пунктом 6.1.4 договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
Як видно із платіжного доручення № 308250004 від 03.12.2021 ТОВ Вердикт Капітал» перерахував ТОВ «Мілоан» 2 601 567,70 грн згідно договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021.
Відповідно до актів приймання передачі від 03.12.2021, витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 до ТОВ «Вердикт Капітал» від ТОВ «Мілоан» на підставі договору факторингу перейшло право вимоги за кредитним договором № 102201554.
ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 уклали договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до Боржників, перелік яких є у додатку до цього договору (п.2.1).
Право вимоги вважається відступленим (переданим) первісним кредитором та набутим (прийнятим) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п. 5.2).
Відповідно до актів приймання передачі від 10.01.2023, реєстру боржників до ТОВ «Коллект Центр» від ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 102201554.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021, заборгованість відповідача становить 45435,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 34435,00 грн, заборгованість за комісіями – 1000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021, заборгованість відповідача станом на 25.11.2025 становить 88435,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 77435,00 грн, заборгованість за комісіями – 1000,00 грн.
Одночасно, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 76935.00 , з яких: 10000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту); 65935.00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1000,00 грн - заборгованість за комісіями - 1000.00 грн.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого, сплата неустойки.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18).
Встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 в електронній формі уклали договір № 75171333 від 22.08.2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», надав відповідачу позику у сумі 2458,00 гривень, строком на 30 днів.
Факт видачі кредиту підтверджується інформацією ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яка досліджені судом.
Також встановлено, що ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 22.08.2021 уклали Договір про споживчий кредит №102201554 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ "МІЛОАН" надало відповідачу позику у сумі 10000,00 гривень, строком на 30 днів.
Факт видачі кредиту підтверджується квитанції LIQPAY № 1741728993, яка досліджена судом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Встановлено, щодо до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 75171333 від 22.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 на підставі договорів від 22.02.2022 №22/02/2022 та від 10.01.2023 №10-01/2023, що підтверджується змістом договорів, реєстрами прав вимог, які досліджені судом.
До позивача також перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 22.08.2021 №102201554, укладеним між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 на підставі договорів від 30.11.2021 № 30-11-65 та від 10.01.2023 №10-01/2023, що підтверджується змістом договорів, реєстрами прав вимог, які досліджені судом.
Визначаючи розмір заборгованості за договором, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 № 75171333 від 22.08.2021, суд встановив наступне.
Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28).
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
У пункті 2 договору встановлено, що кредит надається на 30 днів від дати отримання кредиту з 22.08.2021 по 21.09.2021.
Доказів продовження строку дії договору відповідачем не надано.
Разом із тим, як видно із розрахунку заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором № 75171333 від 22.08.2021, відповідачу первісним кредитором нараховувались відсотки і після погодженого строку кредитування з 21.09.2021, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20.
Тому, суд вважає правомірними нарахування відсотків за кредитним договором № 75171333 від 22.08.2021 в межах строку кредитування та у розмірах передбачених договором на суму 2465,37 грн., з яких сума кредиту за договором - 2458,00 грн, проценти за користування кредитом - 7,37 грн, за період з 22.08.2021 по 21.09.2021.
Згідно з наведеним розрахунком заборгованості відповідачем було внесено 60,00 грн на погашення заборгованості за кредитом, з яких 33,37 грн списано банком на погашення тіла кредиту та 26,63 – на погашення відсотків за кредитом.
Отже, враховуючи оплату відповідача за кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитним договором не могла перевищувати 2405,37 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.
Покликання позивача, як на підставу продовження строку кредитування та нарахування відсотків на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд не бере до уваги, оскільки вони не підписані відповідачем.
Так, у постанові Постанова ВП ВС від 3 липня 2019 року 342/180/17 зроблені висновки, що банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені.
Крім того, позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 0,39 грн за прострочення тіла кредиту.
Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
Зважаючи на наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 3% річних у розмірі 0,39 грн. за прострочення тіла кредиту.
Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості 2405,37, їх слід стягнути із відповідача в користь позивача.
Крім того, зважаючи на вище викладене, у зв`язку із порушенням грошового зобов`язання відповідачем підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 0,39 грн.
Всього слід стягнути 2405,76 грн.
Визначаючи розмір заборгованості за договором, укладеним 22.08.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 №102201554, суд встановив наступне.
У пунктах 1.3, 1.4 договору №102201554 встановлено, що кредит надається на 30 днів з 22.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.09.2021.
Разом із тим, позивач стверджує, що у зв`язку із тим, що відповідач продовжував користуватися кредитними коштами, кредитний договір пролонговувався на підставі розділу 2.
Суд не погоджується із такими доводами.
Так, пунктом 2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків.
Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).
Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні. Як уже зазначалося вище, поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною.
Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту.
У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою.
При цьому, суд враховує і принцип тлумачення договору на шкоду тому, хто його складав, і враховує, що умова договору про автоматичну пролонгацію пов`язану із самим фактом невиконання договору, суперечить іншій умові, яка передбачає для пролонгації вчинення певних дій позичальником.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту та у зв`язку з цим сплачував комісії, визначені п. 2.2.1 Договору, матеріали справи не містять.
В іншому випадку, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 30-денний термін, договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами.
Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, в договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 1.6 договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме не повернення кредитних коштів у встановлений п. 1.3 договору строк кредитування, тобто фактично є санкцією.
Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.1 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
За таких обставин, суд доходить висновку, що неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1 договору (сплати комісій за продовження дії договору), є неправомірною поведінкою, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.
У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.
Тому, нарахування відсотків поза межами строку кредитування, у тому числі і автопролонгації на підставі п.2.3.1.2 договору є неправомірним.
Додатком №1 до договору про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021 встановлено графік платежів за період з 22.08.2021 по 21.09.2021, відповідно до якого 21.09.2021 відповідач повинен повернути позичальнику 15500,00 грн, в тому числі 10000 тіла кредиту, 4500,00 грн відсотків та 1000,00 грн комісії за надання кредиту.
Тому, суд вважає підтвердженим розміром відсотків в межах строку кредитування за договором №102201554 у розмірі 4500,00 грн.
Вирішуючи питання стягнення комісії за договором про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021, суд виходить із такого.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору про надання споживчого кредиту №102201554 від 22.08.2021 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1000 грн, встановлена в п. 1.5.1 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення договору №102201554 від 22.08.2021 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1000 грн.
Тому, в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити.
Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за договором про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021 становить 14500,00 грн, з яких: 10000,00 грн тіла кредиту, 4500,00 грн відсотків, що підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували визначений розмір заборгованості.
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість в розмірі 16 905,76 грн, за: договором позики №75171333 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеним 22.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в сумі 2405,76 грн, з яких: 2405,37 грн – заборгованість за тілом кредиту, 0,39 грн - 3% річних; за договором про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в розмірі 14500,00 грн, з яких 10000,00 грн тіла кредиту, 4500,00 грн відсотків.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 25000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 5000,00 грн. 
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 482,15 грн.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12,76,77,78,80,81141,258,259, 264, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926, заборгованість в розмірі 16 905,76 грн, а саме : 
- за договором позики №75171333 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеним 22.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в сумі 2405,76 грн, з яких: 2405,37 грн – заборгованість за тілом кредиту, 0,39 грн - 3% річних.
- за договором про споживчий кредит №102201554 від 22.08.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в розмірі 14500,00 грн, з яких 10000,00 грн тіла кредиту, 4500,00 грн відсотків.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 482,15 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 26 лютого 2026 року. 

Головуючий: Г.І. Зушман