ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2026 Справа № 914/208/26 

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Фізичної особи підприємця Єренчука Костянтина Ростиславовича
до відповідача Фізичної особи-підприємця Осипова Владислава Павловича
про стягнення 31080,00 грн 

за участю представників:
від позивача не з`явився
від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Фізичною особою-підприємцем Єренчуком Костянтином Ростиславовичем до відповідача Фізичної особи-підприємця Осипова Владислава Павловича про стягнення грошових коштів у загальній сумі 31080,00 грн.
Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено в протоколах судового засідання.
У судове засідання 26.03.2026 позивач і відповідач явку не забезпечили. Явка сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.
26.03.2026 представником позивача подано заяву (вх.№8715/26) про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив таке.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 13.11.2013 Осипов Владислав Павлович зареєстрований як фізична особа - підприємець. 
23.10.2025 позивачем відповідно до платіжної інструкції від 23.10.2025 №43 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 31080,00 грн із призначенням платежу: «сплата за товар».
Як вказано у позовній заяві, між позивачем і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу товару Apple iPhone 16 Pro 256GB на умовах попередньої оплати.
Позивач зазначив, що після здійснення попередньої оплати позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати товарно-транспортну накладну та повідомити про дату та спосіб передачі оплаченого товару, з метою належного оформлення господарської операції та отримання замовленого товару.
Однак, як зауважив позивач, незважаючи на повну та своєчасну оплату товару, протягом наступних двох тижнів після здійснення платежу позивачу товар переданий не був, жодних документів, які б підтверджували відправку або підготовку товару до передачі, відповідачем надано не було.
У матеріалах справи міститься претензія адресована відповідачу від 03.12.2025 з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 31080,00 грн, сплачені як попередня оплата за товар, у зв`язку з його непоставкою. 
Як зазначив позивач, вказана претензія залишилась без відповіді, грошові кошти позивачу не повернуті, товар не переданий.
З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача грошові кошти за не поставлений товар у розмірі 31080,00 грн. 
Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 1,2 статті 205 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною 2 статті 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (стаття 712 Цивільного кодексу України)
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Як вказано у позовній заяві та як вбачається із матеріалів справи, між позивачем і відповідачем було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу товару Apple iPhone 16 Pro 256GB на умовах попередньої оплати.
Як встановлено судом з переписки сторін у месенджері Telegram, яка долучена до позовної заяви і не спростована відповідачем, 21.10.2025 відповідач надіслав позивачу наступні реквізити на оплату за товар: «Отримувач: Фізична особа - підприємець Осипов Владислав Павлович, IBAN НОМЕР_1 , ІПН/ЄДРПОУ НОМЕР_2 , Акціонерне товариство Універсал Банк МФО 322001 ЄДРПОУ Банку 21133352».
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з 13.11.2013 Осипов Владислав Павлович зареєстрований як фізична особа - підприємець. 
23.10.2025 позивач відповідно до платіжної інструкції від 23.10.2025 №43 перерахував відповідачу на вищенаведені банківські реквізити грошові кошти у розмірі 31080,00 грн із призначенням платежу: «сплата за товар».
Однак, як зазначив позивач, незважаючи на здійснену оплату в розмірі 31080,00 грн, відповідач не поставив позивачу товар.
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За умовами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. (стаття 663 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
З вищезазначеного вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо купівлі-продажу (поставки) товару з попередньою оплатою, в яких позивач виконав свій обов`язок щодо сплати відповідачу за товар 31080,00 грн.
Однак, як стверджує позивач та як підтверджується матеріалами справи, відповідач не поставив позивачу товар на суму 31080,00 грн та не повернув йому грошові кошти в розмірі 31080,00 грн. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування інших обставин, ніж ті які встановлені судом. Відзив на позовну заяву відповідач не подав.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 31080,00 грн є обґрунтований, підтверджений матеріалами справи, не спростований відповідачем, з огляду на що підлягає задоволенню повністю.
При зверненні до суду із позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №321 від 21.01.2026.
Отже, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору, оскільки позов у даній справі слід задовольнити повністю.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Осипова Владислава Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Єренчука Костянтина Ростиславовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) грошові кошти в розмірі 31080,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення виготовлено 06.04.2026.

Суддя Петрашко М.М.