Справа № 755/10844/24
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024105040000741 від 13 травня 2024 року, за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого малолітню дитину 2019 року народження, офіційно не працюючого, військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
11 січня 2024 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком - 1 рік, 
у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, 
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив та протягом року вчинив нове кримінальне правопорушення.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 13 травня 2024 року, а саме до часу фактичного виявлення та затримання працівниками поліції, ОСОБА_3 незаконно придбав один поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін та почав її незаконно зберігати при собі, без мети збуту.
У той же день, 13 травня 2024 року близько 18 години 25 хвилин за адресою: м. Київ, провулок 2-й Садовий, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_3 , який повідомив, що незаконно зберігає при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.
У подальшому у період часу з 18 години 54 хвилину до 19 години 00 хвилин за адресою: м. Київ, провулок 2-й Садовий, співробітниками поліції проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено один поліетиленовий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,949 г, яку він незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту.
Як вбачається з даних, що містяться у висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-24/29817- НЗПРАП від 24 травня 2024 року:
«1. У наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. 
Маса амфетаміну в речовині становить 0,949 г. 
Амфетамін, згідно зі Списком №2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.
Згідно наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини- амфетаміну, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини невеликого розміру - 0,15 г та не перевищує 15,0 г, що є граничною величиною великого розміру.»
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, та показав суду, що він 13 травня 2024 року біля паркану знайшов згорток замотаний плівкою. Будучи особою, яка періодично вживала психотропні речовини він зрозумів, що у цьому згортку знаходить психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін. Він підняв цей згорток, роздивився його та поклав до кишені для власного вживання, без мети збуту. Невдовзі після цього його зупинили працівники патрульної поліції, на запитання чи має він при собі заборонені речовини, він відповів, що зберігає при собі психотропну речовину. Після чого, на місце була викликана слідчо-оперативна група, яка вилучила в нього психотропну речовину. Він тривалий час перебуває в місті Киві, до цього перебував в місті Кропивницький, він не повертається до військової частини. Він усвідомлює протиправність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також даних висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, не працює, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення не відбувши, покарання призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину, від його дій не настало тяжких наслідків.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 - судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 - органом досудового розслідування не встановлено.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Даний вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання, суд враховує положення ч.1 ст.69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).
Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.
Крім того, відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вимог п. б ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71, 72 КК України.
Крім того, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням,(….). 
З урахуванням вищенаведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.
На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.
Запобіжний захід у ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні відсутній, клопотань про його обрання прокурор не заявляв. 
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі. 

Запобіжний захід у ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні відсутній, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило. 

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання для відбування покарання, після набрання цим вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні: 
- порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,949 г (яку після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів поміщено до спец. пакету № 0002497), який відповідно до квитанції № 022101, зберігається у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-24/29817- НЗПРАП від 24 травня 2024 року суму 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок. 
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1