Справа № 991/6084/25
Провадження 2/991/25/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

РІШЕННЯ
Іменем України

03 квітня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Олійник О.В., 
суддів     Литвинко Т.В., Сікори К.О.,
з участю:
секретаря судового засідання   Вінцковської О.І.,
позивача - прокурора Спеціалізованої
антикорупційної прокуратури Висоцької Н.В.,
відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_1 Гарника О.А.,
представника відповідача ОСОБА_2 Візіренко В.В.,
представника відповідача ОСОБА_3 Боряк Г.Ю. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Держави в особі прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Наталі Василівни 
до відповідачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,
про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,
ВСТАНОВИВ:
 
17.06.2025 Держава в особі прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Наталі Василівни (далі - позивач або прокурор) звернулась до Вищого антикорупційного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) та просить визнати необґрунтованими активи та стягнути в дохід держави: 1) транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ; 2) транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції позивача 
 
Під час виконання своїх повноважень прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури встановлено відомості про набуття за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_1 необґрунтованих активів ОСОБА_3 (його тещею) - транспортного засобу TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , і  ОСОБА_2 (дочкою)- транспортного засобу TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 .Щодо цих транспортних засобів ОСОБА_1 здійснює дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження.
Вартість транспортних засобів перевищує визначену ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальну межу виміру (1 003 500 грн) та не перевищує межу, передбачену ст. 368-5 КК України, - у 2023 році становить 8 723 000 грн.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (з урахуванням відомостей про доходи другого з подружжя) на дати придбання 19.01.2023 і оформлення (реєстрації) 20.01.2023, 26.04.2023 транспортних засобів не мали достатніх законних доходів, необхідних для придбання вказаних автомобілів за ціною 1 381 630 грн та 564 789 грн (сукупно 1 946 419 грн). На день подання позову до суду транспортні засоби зареєстровані на праві власності за відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 

Стислий виклад заперечень відповідачів 
 
Позиція відповідача ОСОБА_1 та його представника Гарника О.А .
 
У відзиві від 15.07.2025 на позовну заяву представник Гарник О.А. зазначив, що вважає позов необґрунтованим, таким, що не заснований на фактичних і реальних обставинах, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Навів такі доводи на підтвердження своєї позиції.
Наведені у позовній заяві обставини є недостатніми для висловлення і підтвердження припущення позивача, що транспортні засоби були формально придбані тещею й донькою ОСОБА_1 , а насправді набуті за його дорученням та в його інтересах. Так, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є повністю самостійними та дієздатними, мають право на власний розсуд набувати, володіти і розпоряджатись майном, що вони і роблять стосовно належних їм автомобілів. Факт родинних відносин і теза про фінансову неспроможність відповідачів не є ознаками чи підтвердженням прихованого володіння майном ОСОБА_1 . Дані системи відеоспостереження про керування ОСОБА_1 спірним автомобілем мають інше пояснення, яке спростовує припущення про його статус бенефіціарного власника. Епізодичні поїздки на автомобілі з метою надання допомоги члену сім`ї не свідчить, що ОСОБА_1 прямо чи опосередковано вчиняє дії відносно спірного транспортного засобу, не вказує, що майно придбане за його рахунок чи в його інтересах, або що ОСОБА_1 здійснює контроль над активом. У власності ОСОБА_1 є власний автомобіль, яким він користувався на постійній основі. 
Дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_6 з дозволу своєї матері ОСОБА_3 користувалась належним останній автомобілем упродовж обмеженого періоду за домовленістю з нею. Аналогічно родина ОСОБА_7 мешкає у квартирі, що належить ОСОБА_3 виключно на підставі її дозволу. Користування майном має тимчасовий і довірчий характер, тому твердження позивача про нібито номінальне володіння ОСОБА_3 автомобілем в інтересах ОСОБА_1 є необґрунтованим. 
Твердження позивача, що різниця між вартістю активів та законними доходами родини становить 1 946 419 грн, є неправильним, не враховує всі законні джерела доходів та наявні заощадження родини ОСОБА_7 , накопичених протягом тривалішого періоду, аніж той, що взяв позивач (01.01.2022-26.04.2023). Аналіз руху коштів по банківським рахункам ОСОБА_1 , ОСОБА_6 за періоди, про які наявна інформація, з 2006 року по квітень 2023 року та з липня 2014 по червень 2022 року, відповідно, демонструє, що за ці періоди перший зняв готівкові кошти на загальну суму 1 287 036 грн, а друга - 352 984 грн, всього сукупно 1 640 030 грн. Такі відомості вказують, що навіть набуття активів на зазначену позивачем суму не призвело би до перевищення порогу (1 003 500 грн), визначеного законом для визнання активів необґрунтованими: 1 946 419 грн - 1 640 030 грн = 306 389 грн. 
З 2022 року ДБР і Національна поліція здійснюють розслідування у кримінальних провадженнях № 12022221150001160, № 42023164220000019, № 1202208204001018, які стосуються ОСОБА_1 та в яких проведено ряд слідчих дій, у тому числі три обшуки в помешканні ОСОБА_1 . За цей час не були виявлені та вилучені докази, які б давали підстави припускати причетність ОСОБА_1 до протиправної діяльності, яка могла би бути джерелом незаконних доходів. Через неможливість знайти докази незаконного збагачення в ОСОБА_1 було обрано тактику штучного прив`язування до нього майна, яке належить його тещі та доньці. 
У декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік ОСОБА_1 правомірно не включив відомості про належний його повнолітній доньці ОСОБА_2 автомобіль TOYOTA C-HR, з огляду на норми Закону України «Про запобігання корупції» (ст. 46) щодо визначення членів сім`ї для цілей декларування та умов, за яких майно близьких осіб підлягає декларуванню. Автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 26.04.2023, коли вона проживала спільно з батьком ОСОБА_1 . Але у вересні 2023 року вона змінила місце проживання та припинила спільний побут з ним. Отже проживала з батьком та одночасно володіла автомобілем ОСОБА_2 упродовж періоду, що є менший за 183 дні.
Позивач не виконав процесуальний обов`язок обґрунтувати зв`язок ОСОБА_1 з активами та наявність відповідної різниці між їхньою вартістю та його законними доходами.
У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позиція відповідача ОСОБА_3 та її представника Боряк Г.Ю .
 
У відзиві від 04.07.2025 на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Боряк Г.Ю. заперечила проти позовних вимог та зазначила, що вимоги ґрунтуються на припущеннях і хибному тлумаченні норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Узагальнено навела такі доводи проти позову.
Твердження позивача про те, що ОСОБА_3 діяла як номінальний набувач активу за дорученням ОСОБА_1 є безпідставними, позаяк: 1) вона є фінансово незалежною від родини ОСОБА_1 ; постійно проживає окремо зі своїм чоловіком ОСОБА_8 (у шлюбі з 07.10.2002), з яким має спільний бюджет та господарство; ОСОБА_3 не була на утриманні ОСОБА_1 , не отримувала від нього кошти чи інші матеріальні блага на придбання майна; лише наявність родинного зв`язку (теща - зять) не може бути єдиною підставою для висновків про спільну діяльність чи набуття активів за дорученням; 2) позивач не обґрунтував наявність передбачених ст. 290 ЦПК України обставин: факт доручення ОСОБА_1 на придбання автомобіля, факт надання ОСОБА_1 грошових коштів для такої покупки, факт наявності в ОСОБА_1 можливості прямо чи опосередковано вчиняти щодо автомобіля дії, тотожні розпорядженню, адже користування автомобілем дочкою ОСОБА_3 не є підтвердженням такої можливості, оскільки власник має право на свій розсуд надавати майно в тимчасове користування будь-яким особам, у тому числі членам родини; 3) чоловік відповідача - ОСОБА_8 з 2023 року подає декларацію відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», тому за логікою прокурора він міг би стверджувати, що автомобіль є необґрунтованим активом саме її чоловіка, а не зятя.
Твердження позивача, що ОСОБА_3 не мала достатніх законних доходів для придбання автомобіля вартістю 1 381 630 грн є необґрунтованим та не враховує комплексний характер формування сімейного бюджету ОСОБА_3 та її чоловіка протягом тривалого часу із законних джерел, якими є: 1) значна фінансова допомога від близького родича - брата ОСОБА_9 , який працює багато років капітаном суден далекого плавання і отримує високий офіційний дохід, - з 2010 року надає ОСОБА_3 систематично безповоротну фінансову допомогу на вирішення побутових питань та здійснення великих покупок, що допомогло сім`ї ОСОБА_10 придбати нерухоме майно, накопичити кошти і придбати спірний автомобіль (у період з 2010 року по кінець 2022 року надав фінансову допомогу в розмірі, еквівалентному близько 75 000 доларів США); 2) власні заощадження подружжя ОСОБА_10 - заробітна плата ОСОБА_3 за 1998-І квартал 2023 року становить 533 234 грн, заробітна плата ОСОБА_8 за 2011-2022 роки 516 706,98 грн, останній зняв готівку з банківських рахунків з грудня 2013 по березень 2022 року в загальній сумі 369 942,61 грн; 3) дохід від продажу сільськогосподарської продукції, вирощеної на належних сім`ї трьох земельних ділянках (загальною площею 11,37 га), які обробляли ОСОБА_8 з дружиною, за 2004-2018 роки становив еквівалент 30 000 доларів США.
Аргумент позивача, що ОСОБА_3 на день придбання автомобіля (19.01.2023) не мала посвідчення водія, є неспроможним і не враховує реальних життєвих обставин - ОСОБА_3 придбала автомобіль для потреб її власних та чоловіка; ця покупка була економічно доцільною; законодавство не встановлює обмежень на придбання транспортного засобу особою без посвідчення водія (право власності на майно та право керування автомобілем є юридично не пов`язаними між собою категоріями); ОСОБА_3 у послідуючому вступила до автошколи, успішно склала іспити і з третього разу отримала відповідне посвідчення і тепер особисто користується придбаним автомобілем.
ОСОБА_8 під час первинного заповнення електронної декларації допустив ненавмисну помилку, не зазначивши відомості про майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Усвідомивши цю помилку, він у подальшому самостійно вжив заходів та надав до НАЗК письмові пояснення та подав виправлену декларацію, у якій відобразив повну і достовірну інформацію про всі об`єкти спільної власності - доповнив декларацію інформацією про дружину ОСОБА_3 , про 10 об`єктів нерухомості, що належать йому (житловий будинок, 2 земельні ділянки) та дружині (житловий будинок, квартиру, 5 земельних ділянок) та про автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску (належить ОСОБА_3 ), автомобіль CHEVROLET CAPTIVA, 2012 р.в., причіп (належать ОСОБА_8 ); про уточнені доходи за 2023 рік - дружини 80 400 грн зарплати, 32 298 від оренди; грошові активи на кінець 2023 року - готівкові кошти декларанта 10 000 доларів США, на банківських рахунках всього 121 грн; станом на кінець 2024 року - на банківських рахунках всього 125 611 грн, готівкові кошти декларанта 5 000 доларів США.

Позиція відповідача   ОСОБА_2 та її представника Візіренко В.В .
 
У відзиві від 04.07.2025 на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Візіренко В.В. заперечила проти позовних вимог. Зазначила, що пояснення та докази відповідача ОСОБА_2 щодо дійсних обставин придбання автомобіля та законності походження використаних для цього коштів спростовують припущення позивача про необґрунтованість набуття права власності на спірний актив. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
Узагальнено навела такі доводи проти позову:
- транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, придбаний ОСОБА_2 у 2022 році як вживаний автомобіль за його реальною ринковою вартістю - ціна придбання склала близько 6 000 євро, що за офіційним курсом на момент придбання становило приблизно 228 000 грн. Ця сума є суттєво нижчою за митну вартість у розмірі 564 789 грн, визначену при ввезенні автомобіля в Україну для цілей оподаткування, і яка не завжди відповідає фактичній ціні придбання транспортного засобу, який міг мати ушкодження. Реальна ціна придбання підтверджується фактурою № НОМЕР_11 від 28.11.2022 про придбання автомобіля за кордоном. Кошти, витрачені на ремонт автомобіля, склали близько 36 125 грн (вартість замінених деталей, запасних частин і витратних матеріалів). Загальна сума витрат на придбання, оформлення і первинне відновлення (ремонт) автомобіля склали близько 473 125 грн, що суттєво менше за вказану позивачем вартість 564 789 грн;
- кошти на придбання автомобіля (близько 228 000 грн) та покриття всіх пов`язаних з цим витрат (близько 9 000 грн) мають законне походження - є особистими багаторічними заощадженнями ОСОБА_2 та коштами, законно отриманими нею від близьких родичів. Так, особисті заощадження відповідача утворились внаслідок ощадливого накопичення коштів, які їй дарували батьки, дідусь, бабуся, дядько, тітка та інші родичі, а також коштів, що надавали їй на особисті потреби під час проживання з батьками до вересня 2023 року. За період листопад 2020 року - червень 2025 року відповідач зняла готівкові кошти зі свого рахунку в банку в загальній сумі 67 302 грн, для їх подальшого заощадження. Бабуся ОСОБА_12 та дідусь ОСОБА_13 подарували ОСОБА_2 200 000 грн для допомоги їй у покритті витрат, пов`язаних з оформленням автомобіля в Україні (митні платежі, збори тощо), про що останні склали афідевіт від 28.06.2025; 
- потреба в автомобілі як засобі для мобільності та безпеки була продиктована обставинами повномасштабної збройної агресії ФР. У серпні 2022 року ОСОБА_2 отримала посвідчення водія та вирішила придбати вживаний автомобіль за кордоном, де пошкоджені транспортні засоби коштують дешевше. Підбором, технічною оцінкою та організацією доставки автомобіля займався друг родини ОСОБА_14 , власник СТО, який також відремонтував транспортний засіб;
- позивач не обґрунтував, чому придбання дорослою, самостійною особою ОСОБА_2 автомобіля має вважатись набуттям за дорученням її батька. Також відсутнє обґрунтування того, що ОСОБА_1 прямо чи опосередковано вчиняє відносно автомобіля дії, тотожні діям власника. ОСОБА_1 лише двічі керував належним відповідачу автомобілем, коли ОСОБА_2 перебувала на останніх місяцях вагітності, що не може свідчити про вчинення ним дій, тотожних за змістом здійсненню права розпорядження ним. Позивач провів аналіз лише офіційних доходів (заробітної плати) та безготівкових операцій на банківських рахунках, однак безпідставно не врахував відомості про інші законні доходи відповідача (грошові подарунки, фінансова допомога від родичів), які становили значну частину використаних нею коштів для придбання автомобіля.

Заяви, клопотання сторін, інші процесуальні дії у справі
 
Ухвалою від 19.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 19.06.2025 суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову і наклав арешт (шляхом заборони розпорядження) на два транспортні засоби, щодо яких пред`явлений позов (справа № 991/6084/25, провадження № 2-з/991/25/25). 
Ухвалою від 10.09.2025 у підготовчому судовому засіданні задоволені клопотання позивача та представників відповідачів про долучення доказів до матеріалів справи. Також цією ухвалою задоволене клопотання представника відповідача Візіренко В.В. і задоволене частково клопотання представника відповідача Боряк Г.Ю. про витребування доказів від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону; відмовлено у витребуванні у Спеціалізованої антикорупційної прокуратури документів; задоволені заяви представників відповідачів Візіренко В.В. , Боряк Г.Ю. та Гарника О.А. про виклик свідків - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , та про допит відповідачів як свідків; справу призначено до судового розгляду.

Позиції сторін у судовому засіданні
 
Позивач - прокурор САП Висоцька Н.В. підтримала доводи позовної заяви та просила задовольнити позов у повному обсязі, визнавши зазначені в позові транспортні засоби необґрунтованими активами та стягнувши їх в дохід держави.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гарник О.А. підтримав викладені у відзиві заперечення відповідача проти позову і просив відмовити в задоволенні позовних вимог як необґрунтованих, не підтверджених наявними у справі доказами позивача.
Відповідач ОСОБА_1 , допитаний у судовому засіданні як свідок, показав, що не брав фінансової участі в купівлі обох транспортних засобів, доручень щодо їх придбання не надавав ні тещі ОСОБА_3 , ні дочці ОСОБА_2 . Має власний автомобіль «Тойота Королла», яким він користувався, іноді користувалася його дружина, а також користувався службовим автомобілем. Автомобіль тещі використовував лише епізодично на прохання дружини, а автомобіль дочки використовував лише двічі на прохання дочки. Повідомив, що живе зі своєю сім`єю у квартирі тещі в м. Одеса із січня 2019 року, а теща іноді приїжджає до них у гості зі своїми речами та потім свої речі відвозить із собою назад (тобто теща з ними не проживає). Щодо автомобіля тещі, пояснив, що ним користувалася дружина, допоки теща не отримала права.
 
Дочка на придбання автомобіля сама назбирала гроші в розмірі 6 000 євро, їй дарували родичі на свята, зокрема на день народження (20-річний ювілей був ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Конкретно хто скільки дарував, не знає. Відомо тільки, що після ювілея у шкатулці, де зберігає заощадження дочка, вже назбиралося 6 000 євро.
Дочка замовляла самостійно автомобіль у його товариша ОСОБА_17 , який шукав, купував, перевозив. Автомобіль дочка показала свідку у квітні 2023 року після постановки на облік. Після цього батьки свідка надали онуці кошти на ремонт автомобіля.
Дочка у 2022 році та до вересня 2023 року проживала з ними однією сім`єю, а з вересня 2023 року почала проживати окремо - пішла жити зі своїм хлопцем на квартиру. До вересня 2023 року забезпечував дочку фінансово, давав гроші на витрати, оплачував навчання.
Таблицю доходів батьків, подану до суду, готував він, при цьому статистичні дані брав з інтернету.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Боряк Г.Ю. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, наведені у відзиві, і вказуючи на безпідставність і недоведеність позовних вимог прокурора, та достатність доказів, що підтверджують законність набуття ОСОБА_3 транспортного засобу.

Відповідач ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні як свідок, показала, що працює продавцем промислових товарів у магазині. До 15.04.2012 вона з чоловіком жили з матір`ю свідка до її смерті. Усе життя вони з чоловіком тримали господарство, збирали врожаї із земельних ділянок і продавали зерно (пшеницю, кукурудзу), до 2018 року мали комбайн, потім продали, бо чоловік захворів і не міг вже займатися сільським господарством. Наразі чоловік дуже хворіє.
 
Свідок вирішила купити квартиру для своєї доньки ОСОБА_19 , яка мала намір піти від чоловіка, тому у придбану квартиру переїхала дочка з дітьми, а потім ОСОБА_19 у 2019 році помирилася із чоловіком і він теж переїхав у квартиру, що придбала і оформила на себе свідок.
Брат ОСОБА_9 надавав фінансову допомогу із першої заробітної плати починаючи з 1984 року: спочатку по 100 доларів готівкою передавав через водіїв автобусів, після 2014 року - по 3-5 тисяч доларів через товаришів, які їхали або летіли в м. Одесу, 10 тисяч доларів передав перед купівлею квартири. Усього ОСОБА_9 надав свідку грошових коштів у сумі приблизно 75 тисяч доларів США, оскільки бажав допомогти свідку із купівлею квартири у м. Одеса для переїзду сім`ї свідка із села Захарівка до м. Одеса. 
Також сестра ОСОБА_16 постійно дарувала гроші різними сумами. 
Під час купівлі «Тойоти» в їхній сім`ї було два автомобілі: «Ніссан Жук» і «Шевроле», якими керував чоловік. Автомобіль «Тойоту» купили для власних потреб, позаяк ті два автомобілі, що були, постійно ламалися. За новий автомобіль у салоні розраховувалися готівкою в доларах США в сумі 35 тисяч. Надала в користування дочці ОСОБА_20 на час, допоки сама не отримає права. І хоча дочка може користуватися автомобілем чоловіка Тойота , необхідність у власному автомобілі обумовлена потребою швидко забрати дитину зі школи в разі повітряної тривоги.
За яку суму купили квартиру у м. Одеса, свідок наразі не пам`ятає. 
З квітня 2025 року автомобіль Тойота перебуває в її користуванні, а у 2024 році дочка ОСОБА_19 ще періодично брала автомобіль у користування для власних потреб. Свідок у 2025 році остаточно забрала автомобіль, позаяк нервувала з приводу запитів ДБР відносно цього автомобіля.
Окрім дочки ОСОБА_19 , свідок має ще дочку ОСОБА_22 , яка є розлученою і з двома дітьми проживає в сусідньому селі Захарівка .

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Візіренко В.В. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки надані відповідачем відомості та докази спростовують доводи позивача про необґрунтованість набутого ОСОБА_2 транспортного засобу. 

Відповідач ОСОБА_2 , допитана в судовому засіданні як свідок, показала, що у 2022 році і до вересня 2023 року проживала разом з батьками, батько сплачував за її навчання в економічному університеті з 2020 по 2024 рік. Автомобіль купила за власні заощадження, які формувала із грошових подарунків родичів, у тому числі батьків; отримувала стипендію студента, а також без реєстрації ФОП неофіційно займалася наданням послуг візажу, за що отримувала кошти. Гроші збирала спочатку на студію краси, однак з початком війни пріоритети змінилися: вирішила збирати на автомобіль, щоб швидко пересуватися при ракетній небезпеці. При цьому, звісно, витрачала частину зібраних коштів на власні поточні потреби. Вела ретельний запис своїх заощаджень, однак коли в них вдома відбувся обшук, блокнот навмисно знищила. Батьки знали про її скарбничку, однак точна сума зібраних коштів їм не була відома. Із мрією про власний автомобіль поділилася зі своїми родичами, і свідку допомогли грошима дядько (подарував 50 000 грн), бабуся та дідусь, також дарували кошти на день народження інші родичі. Після дня народження у 2022 році свідок купила собі одяг, після чого в неї залишилося 90 000 грн, 2 000 євро, 3 000 доларів США. Коли пішла здавати на права, звернулася до товариша батька ОСОБА_24 щодо придбання автомобіля, останній зорієнтував по ціні 5-7 тисяч євро і почав пропонувати різні варіанти з сайту продажу автомобілів, далі став займатися купівлею автомобіля. Сказав, що буде їхати за ним у Польщу, для чого свідок дала ОСОБА_24 гроші в різній валюті, у сумі еквівалентній близько 6 000 євро. Разом з тим ОСОБА_24 попередив, що ще потрібно буде сплатити кошти за митне оформлення автомобіля. Як саме купувався автомобіль, їй невідомо, але вона сплачувала усі платежі, які казав по телефону ОСОБА_24 при оформленні на державному кордоні і в м. Одеса. На митні платежі їй дали 200 000 грн бабуся та дідусь готівкою, які вона повністю витратила; на митницю вона не приїжджала, грошей у своїх батьків не просила.
 
На запитання прокурора, з якою метою свідок 30.12.2022 о 14:40 отримала від свого батька на карту 40 000 грн, не змогла пояснити. Також не змогла пояснити, з якою метою 25.04.2023 вона отримала від свого батька 20 000 грн та 5 000 грн від матері, і чому її матір ОСОБА_6 26.04.2023 сплатила за реєстрацію автомобіля. Вважає співпадінням той факт, що після отримання коштів від батьків здійснювала платежі за автомобіль, припускає, що брала гроші на своє лікування. 
ОСОБА_24 перевіз автомобіль до себе на СТО і безоплатно зробив ремонт, свідок платила лише за запчастини близько 30 000 грн готівкою ОСОБА_24 ; ремонт тривав 4 місяці з січня 2023 року. Батькам про придбання автомобіля сказала лише тоді, коли поставила автомобіль на облік. За номери сплатила 22 000 грн. Автомобілем користується сама, батька пару раз просила на ньому поїхати в її справах.

Правове регулювання, встановлені фактичні обставини та оцінка суду
 
У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести в позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 ЦПК України різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абз. 2 ч. 2 ст. 81 ЦПК України).
Особливості позовного провадження у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави визначені Главою 12 ЦПК України (ст. 290-292).
Так, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави подається та представництво держави в суді здійснюється прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (ч. 1 ст. 290 ЦПК України).
Такий позов може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у ч. 2 ст. 290 ЦПК України, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (ч. 4 ст. 290 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 (справа № 991/366/22) зазначив, що фактичне володіння через третіх осіб (ч. 4 ст. 290, п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України) «за дорученням»: 1) вказує на відносини, відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного; 2) означає набуття суб`єктом декларування активів через третіх осіб з метою приховання факту набуття цих активів; 3) вчинення дії «за дорученням» може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування отримує вигоду від набутого активу; у свою чергу «можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження», означає: 1) можливість контролювати певне майно через неформалізоване право розпорядження ним шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна як безпосередньо, так і через третіх осіб, на яких оформлено відповідне право власності; 2) трактується ширше передбаченої статтею 16 ЦК України складової права власності.
 
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України для цілей глави 12 цього Кодексу особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у п. 1 та у підпункті «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 4496-IX від 17.06.2025, що набрав чинності 17.07.2025).
Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 290 ЦПК України (у редакції станом на дату подання позову - 17.06.2025) позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» (далі - Закон № 263?ІХ від 31.10.2019), якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - ОФДМС), у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену ст. 368-5 Кримінального кодексу України. Законом № 4496-IX від 17.06.2025, що набрав чинності 17.07.2025, до наведеної норми внесені зміни і встановлено, що різниця між вартістю активів і законними доходами ОФДМС має у 750 і більше разів перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України. За правилами ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, тому під час установлення відповідної різниці між вартістю активу і законними доходами ОФДМС суд керувався нормами Цивільного процесуального кодексу України, чинними на день ухвалення рішення суду.
 
Вказаний у ч. 2 ст. 290 ЦПК України Закон № 263?ІХ від 31.10.2019 набув чинності 28.11.2019.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.07.2019 встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 007 гривень. Тобто для пред`явлення відповідного позову мінімальна різниця між вартістю активів та законними доходами ОФДМС становить 750*2 007 грн = 1 505 250 грн.
Набуття спірних активів відбулось у 2023 році. Для визначення межі, встановленої ст. 368-5 КК України, підлягає застосуванню розмір, встановлений цією статтею в редакції Закону № 263-IX від 31.10.2019, яка діяла до 17.07.2025, як такий, що є більш сприятливий для особи, оскільки встановлює кримінальну відповідальність за більшу суму різниці набутих активів. Так, цією статтею була встановлена межа у шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Розрахований відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» неоподатковуваний мінімум доходів громадян з 01.01.2023 становив 2 684 грн * 50 % = 1 342 грн. Тобто для пред`явлення відповідного позову максимальна різниця між вартістю активів та законними доходами не повинна перевищувати у 2023 році 6 500 НМДГ * 1 342 грн = 8 723 000 грн.
Під терміном «активи» розуміються грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на рахунках / електронних гаманцях, у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування (п. 1 ч. 8 ст. 290 ЦПК України).
Для визначення вартості таких активів застосовується вартість їх набуття, а в разі їх набуття безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, мінімальна вартість таких або аналогічних активів на дату набуття (ч. 3 ст. 290 ЦПК України).
Термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених п. 7 і п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» (п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України). Так, у пунктах 7 і 8 ч. 1 ст. 46 Закону визначені такі джерела доходів: заробітна плата (грошове забезпечення), отримана як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, а також соціальні виплати та субсидії у разі виплати їх у грошовій формі та інші доходи (п. 7); наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються в банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах (п. 8).
У силу ч. 1 ст. 291 ЦПК України суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів.
У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони (ч. 4 ст. 89 ЦПК України).
 
Тобто законом визначений стандарт доказування в цій категорії справ - перевага сукупності доказів, які є більш переконливими. Фактично йдеться про стандарт переваги більш вагомих доказів, за якого тягар доказування виконано, якщо доведено, що суб`єктивна ймовірність того, що оспорюваний факт був, перевищує вірогідність зворотного.
Використаний у національній системі термін «більша переконливість доказів» означає, що існують розумні підстави вважати, що факт скоріше має місце. Цей стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач.
Передбачений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
За загальним принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Також у цій категорії справ тягар доведення обґрунтованості активів (спростування необґрунтованості) покладається на відповідача за наявності двох умов: достатньої доведеності зв`язку активів із особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та доведеності, що наявна визначена частиною другою статті 290 ЦПК України різниця між вартістю таких активів та законними доходами такої особи.

З огляду на зазначені положення закону, ураховуючи конкретні обставини справи, суд має встановити такі обставини:
 
- чи є відповідачі особами, які визначені в ч. 4 ст. 290 ЦПК України, до яких може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
- чи відбулось набуття активу, про необґрунтованість якого стверджує позивач, у один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, а саме:
1) особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність;
2) іншою фізичною або юридичною особою за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
- чи пред`явлено позов щодо активів, які передбачені ч. 2 ст. 290 ЦПК України.
У зв`язку з чим суд оцінить надані сторонами докази та послідовно зробить висновки з наведених питань.

1.Чи є відповідачі особами, які визначені в ч. 4 ст. 290 ЦПК України як такі, до яких може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави?
 
ОСОБА_1 з 08.08.2022 по 03.01.2024 обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, військове звання полковник, а до того - посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (т. 2 а. 9-11). 
Відповідно до підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 8 ст. 290 ЦПК України військові посадові особи Збройних Сил України є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Отже, до активів відповідача ОСОБА_1 , які належать до передбаченого ч. 2 ст. 290 ЦПК України переліку, може застосовуватись механізм визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
ОСОБА_1 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком і дочкою, що підтверджено копією актового запису про народження № 73 від 16.10.2002 та копією актового запису про шлюб № 945 від 08.06.2024 (т. 2 а. 63-64, 65-66). Остання до вересня 2023 року була членом сім`ї ОСОБА_1 - особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».
ОСОБА_26 є матір`ю ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_1 , тобто тещею останнього, що підтверджено копіями відповідних актових записів про народження та про шлюби (т. 2 а. 61-62, 67-70). У розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 є близькою особою ОСОБА_1 .
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У зв`язку із цим, зважаючи на наведені вище правила ч. 4 ст. 290 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлений до них як до інших фізичних осіб, які набули у власність активи, зазначені в частині другій цієї статті, за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (тобто ОСОБА_1 ), або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ( ОСОБА_1 ), може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

2.Чи відбулось набуття активів, про необґрунтованість яких стверджує позивач, у один зі способів, передбачених п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України?

 
Щодо набуття транспортного засобу TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 
 
19.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технічне підприємство «Інжпроект» (Продавець) та  ОСОБА_3 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу № И/9233. За цим договором Продавець зобов`язується передати у власність Покупця транспортний засіб (автомобіль) Toyota C-HR Hybrid, об`ємом 1.987L HATCHBACK e-CVT, VIN: НОМЕР_2 , рік виробництва - 2022, ціна з ПДВ - 1 381 630 грн. У пункті 2.3 Договору зазначено, що Покупець зобов`язується повністю оплатити Товар за ціною, вказаною в цьому Договорі, протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання Договору, на умовах попередньої оплати - до передання Продавцем Товару Покупцю (т. 2 а. 76-80). 
20.01.2023 за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.2023 за її заявою в ТСЦ 5141 здійснена реєстрація зазначеного транспортного засобу, видано номерний знак НОМЕР_1 (т. 2 а. 72-75, 81).

Обставинами, які суд вважає доведеними позивачем і які у своїй сукупності та взаємозв`язку переконують у тому, що  ОСОБА_3 набула автомобіль за дорученням ОСОБА_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та останній міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, є такі.
ОСОБА_3 , яка є тещею ОСОБА_1 , проживає в селищі Захарівка Одеської області, що розташоване за 140 км (найкоротший шлях по автомобільній дорозі) від м. Одеси (т. 2 а. 153). Однак у період з 19.03.2023 по 24.05.2024 транспортний засіб Toyota C-HR Hybrid, н.з. НОМЕР_1 майже кожного дня фіксувався камерами відеоспостереження на території міста Одеси, вранці проїжджав у район вул. Маршала Малиновського. Користувались автомобілем у цей період дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та його дочка ОСОБА_2 , а також сам ОСОБА_1 періодично користувався цим транспортним засобом. ОСОБА_3 на жодному з наданих графічних матеріалів жодного разу не фіксувалась за кермом транспортного засобу. Ці обставини підтверджені відомостями (фотознімками), отриманими від Комунальної установи «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси» на оптичному диску «Центр-077» 01.1-13/207з (зокрема, файли за 25.04.2024, 04.08.2024, 12.05.2024, 07.04.2024, 12.05.2024, 09.03.2024, 12.05.2024) (т. 2 а. 82, 83, 133-151). Сама ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила, що у цей період автомобілем користувалася її дочка ОСОБА_6 .
На час придбання транспортного засобу ОСОБА_3 не мала посвідчення водія жодної з категорій. Посвідчення водія категорії «В» отримано ОСОБА_3 20.12.2023. Документи про навчання в автошколі датовані 16.05.2023, 11.12.2023 (т. 2 а. 152). Відповідно до наданих представником відповідача Боряк Г.Ю. відповідей на адвокатські запити ОСОБА_3 проходила навчання в Котовській технічній школі ТСОУ по програмі «Підготовка водіїв категорії В» у період з 15.04.2023 по 11.12.2023 по індивідуальному графіку та складала у ТСЦ МВС № 5143 теоретичний іспит з результатом «не складено» 12.07.2023, 31.08.2023, з результатом «складено» 12.09.2023, практичний іспит на категорію «В» склала 20.12.2023 (додатки до клопотання - т. 4 а. 91-93). Проте, як заначено в попередньому абзаці, упродовж півроку після отримання ОСОБА_3 посвідчення водія користувачами автомобіля Toyota C-HR Hybrid, н.з. НОМЕР_1 , фіксувались ОСОБА_6 , ОСОБА_2 або ОСОБА_1 . При цьому згідно з наданим представником відповідача Боряк Г.Ю. скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 30.07.2025 у Реєстрі відсутня інформація про те, щоб ОСОБА_3 видала довіреність за параметром запиту по номерному знаку автомобіля НОМЕР_5 .
Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_8 (обіймає посаду майстер лісу Філії Одеське лісове господарство) подав 26.03.2024 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік. У цій декларації він не зазначив взагалі про ОСОБА_3 як члена сім`ї та про належне їй майно, що підлягає декларуванню. На наданій позивачем копії декларації зазначені відомості про дату її отримання з Реєстру декларацій - 22.05.2025 (т. 2 а. 52-60). Про те, що зазначена декларація не заповнена в повному обсязі, зокрема відсутня інформація про члена сім`ї ОСОБА_3 та її майно, у тому числі автомобіль Toyota C-HR Hybrid, 2022 р.в., ОСОБА_8 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції листом від 30.04.2025 з додатком - уточнюючими відомостями до декларацій за 2023 рік та за 2024 рік. Відсутність у деклараціях відомостей про членів сім`ї, даних про транспортні засоби та щодо інших об`єктів декларування пояснив тим, що не мав належних навичок користування комп`ютером, складністю для нього роботи з електронними сервісами, у зв`язку з чим на його прохання інший працівник допоміг йому заповнити декларації, але відправлені вони були без його перевірки. Неповне заповнення декларацій він виявив тоді, коли подати виправлені декларації вже не було можливим (т. 3 а. 180, 185). 
Станом на січень 2023 року чоловіку ОСОБА_3 на праві власності належали два автомобілі: CHEVROLET CAPTIVA, 2012 р.в., зареєстрований за ним 23.01.2021, вартістю 55 581,16 грн, та проданий 28.01.2025 за 337 330 грн, а також NISSAN JUKE, 2015 р.в., зареєстрований 31.01.2019 та проданий 26.05.2023 за 500 000 грн (т. 4 а. 167-202). Пояснення ОСОБА_3 про те, що ці два автомобілі часто ламались і потрібен був інший автомобіль для потреб сім`ї, не підтверджено жодними іншими доказами, як то відомостями про придбання запчастин, ремонти тощо. На думку суду, такі твердження відповідача суперечать тому, що придбаний у 2021 році з пошкодженнями автомобіль CHEVROLET CAPTIVA у 2025 році був проданий у шість разів дорожче покупцю - юридичній особі, що дає обґрунтовані підстави зробити висновок, що автомобіль був відремонтований та був у справному стані для його подальшого використання новим власником. Також зазначені пояснення про мотиви придбання нового автомобіля не узгоджуються з тим фактом, що автомобіль Toyota C-HR Hybrid, 2022 р.в., після його придбання не використовував ОСОБА_8 , а був одразу переданий ОСОБА_6 .
Отже, наведені вище обставини свідчать, що ОСОБА_3 була лише номінальним набувачем і власником зазначеного автомобіля за дорученням ОСОБА_1 , у той час як користувались вказаним транспортним засобом з дня його покупки 20.01.2023 до кінця травня 2024 року ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_2 .

Щодо аргументу представника Боряк Г.Ю. про відсутність логічного пояснення того, чому кінцевим бенефіціаром придбаного ОСОБА_3 автомобіля є ОСОБА_1 , а не її чоловік ОСОБА_8 , який також був суб`єктом подання декларацій та особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд зазначає, що в рішенні раніше вже навів обставини, які свідчать про зв`язок із придбанням автомобіля, зареєстрованого на ОСОБА_3 , та користуванням ним саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_8 . 
Матеріалами справи не підтверджуються показання допитаних як свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про те, що спірний автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя ОСОБА_10 (оцінка відомостей щодо їхніх доходів буде наведена далі). За показаннями свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_3 була в автосалоні разом із нею та чоловіком ОСОБА_8 , однак автомобіль із салону був доставлений до двору квартири в м. Одесі, у якій проживала сім`я ОСОБА_27 , а не до двору будинку ОСОБА_3 в с-ще Захарівка, Роздільнянський район, Одеська область, за місцем її постійного проживання. Після купівлі автомобіля упродовж 2023 року і до травня 2024 року ним користувались члени сім`ї ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_25 , а також епізодично сам ОСОБА_1 . Припинення користування автомобілем сім`єю ОСОБА_1 відбулося невдовзі після того, як матеріали про виявлені ознаки необґрунтованих активів були передані з ДБР до САП та прокурор САП почав збирати матеріали для перевірки таких відомостей (23.04.2024, 10.05.2024) (т. 2 а. 2-7). Водночас у матеріалах справи відсутні документи, які би вказували на те, що автомобіль був придбаний та використовувався після купівлі для потреб подружжя ОСОБА_10 чи в їхніх інтересах: у їхній власності на той час було два інших транспортних засоби; не зафіксовано жодного випадку керування спірним автомобілем ОСОБА_8 . 
Посилання представника Боряк Г.Ю. на те, що позивач не надав доручень, довіреностей чи інших документів, які би наділяли ОСОБА_1 юридичними повноваженнями вчиняти щодо спірного автомобіля дії, які за своїм змістом тотожні реалізації права розпорядження ним, суд відхиляє як безпідставні. Як зазначено вище, Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 (справа № 991/366/22) виснував, що фактичне володіння через третіх осіб активами або ж можливість прямо чи опосередковано вчиняти щодо активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, є відносинами, які відмінні від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного, та, як правило, є неформалізованими. Тобто відсутність письмового документу, яким номінальний власник ОСОБА_3 наділила би ОСОБА_1 певними правомочностями щодо спірного автомобіля, не є обставиною, що спростовує висновок суду про пов`язаність транспортного засобу із особою, уповноваженою на виконання функцій держави. 

Щодо набуття транспортного засобу TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 
 
26.04.2023 за заявою ОСОБА_25 здійснена реєстрація транспортного засобу, привезеного з-за кордону по посвідченню митниці, а саме транспортного засобу TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, номер кузова (VIN): НОМЕР_4 , з видачою д.н.з. НОМЕР_3 (т. 2 а. 157-158). Інформація про реєстрацію вказаного ТЗ 26.04.2023 за ОСОБА_28 наявна також у реєстраційній картці ТЗ (т. 2 а. 185).
У посвідченні про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 зазначено, що цей транспортний засіб переміщений через митний кордон України 02.01.2023 через Одеську митницю Державної митної служби України. Заява про видачу посвідчення про реєстрацію вказаного транспортного засобу до Одеської митниці подана від імені ОСОБА_28 28.12.2022, з такими документами: фактура № НОМЕР_11 від 28.11.2022, паспорт НОМЕР_7 від 21.09.2021, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 від 23.03.2022 (т. 2 а. 159, 180, 181). 
Документ «Facture № НОМЕР_11» складений французькою мовою, за виключенням наліпки польською мовою з текстом «ОСОБА_54 АДРЕСА_5», та суду сторони не надали переклад цього документу на українську мову. Цей документ містить позначення - найменування моделі транспортного засобу, номер VIN, дату, що співпадають з ідентифікуючими відомостями про автомобіль, зареєстрований за ОСОБА_28 . У декількох графах зазначено «6 000,00 €», у одній графі «10 000,00 €», також в одній із граф стоїть дата «28/11/2022» (т. 2 а. 181). За відсутності в матеріалах справи перекладу змісту цього документу українською мовою суд позбавлений можливості встановити його дійсний зміст, зокрема щодо вказаних у ньому сум. На наданій представником Візіренко В.В. копії цього документа наявні штампи Львівської митниці про перебування транспортного засобу під митним контролем з датою 27.12.2022 та Одеської митниці - з датою 28.12.2022 (т. 3 а. 83).
У довідці транспортних витрат від 26.12.2022, наданій у митні органи України перевізником ОСОБА_29 , повідомлено, що транспортні витрати по доставці автомобіля TOYOTA C-HR, VIN НОМЕР_4 від місця відвантаження Франція до кордону України (пункт пропуску «Грушів-Будомєж») у складі консолідованого вантажу складає 243 євро, перевезення здійснювалось автомобілем (т. 2 а. 179).
Згідно зі Звітом № 144/211 про оцінку вартості колісного транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України із Франції, складеного ФОП ОСОБА_30 , на дату оцінки - 30.12.2022 була визначена вартість об`єкта оцінки - колісного транспортного засобу TOYOTA C-HR, 2.0 HYBRID, VIN: НОМЕР_4 . Був зроблений висновок, що середня ринкова вартість цього транспортного засобу, що завозиться на митну територію України з Франції становить 14 257 Євро. При цьому враховано, що транспортний засіб, пошкоджений в результаті ДТП, потребує відновлювального ремонту, вартість якого розрахована в сумі 11 168,10 євро / 439 576,29 грн. Використані методичні підходи - порівняльний та витратний (т. 2 а. 165-178). Тобто у вказаному звіті визначена вартість автомобілю TOYOTA C-HR, 2.0 HYBRID, VIN: НОМЕР_4 у тому стані, в якому він переміщався через державний кордон України (пошкодженому).
Митна електронна декларація 22UA500500048004U4 від 02.01.2023 (форма МД-2) містить такі відомості: ОСОБА_28 - одержувач (графа 6), ОСОБА_31 - декларант/представник (графа 14), 564 789,50 грн - відомості про вартість (графа 12), Франція - країна відправлення (графа 15), 6 000 євро - валюта та загальна сума за рахунком, 38,951 грн - курс валюти (графи 22, 23), 6 000 євро - ціна товару (графа 42), 564 789,50 грн - коригування (графа 43), 564.78950 - статистична вартість (графа 46), суми митних платежів - 56 478,95 грн, 3 869,78 грн, 125 027,65 грн (всього 185 376,38 грн), що сплачені ОСОБА_28 (графа 47), автомобіль легковий TOYOTA C-HR, 2.0, VIN: НОМЕР_4 бувший у користуванні, календарний рік виготовлення (випуску) 2021, модельний рік виготовлення 2022, дата першої реєстрації 23.03.2022, автомобіль не на ходу, після ДТП, має пошкодження і ознаки використання (графа 31, з коментарем до неї), (т. 2 а. 160-161). На запит прокурора у відповіді від 04.08.2025 Одеська митниця повідомила, що в зазначеній митній декларації митну вартість товару (транспортного засобу) визначено та заявлено декларантом за другорядним методом визначення митної вартості - резервним та вона становить 564 789,50 грн. Цю заявлену декларантом митну вартість товару визнано митницею (додатки до клопотання прокурора в Електронному суді, т. 4 а. 141-142, не роздруковані).
Згідно з квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2794255029.1 від 26.12.2022, № 0.0.2797950233.1 від 29.12.2022, квитанції № 0.0.2799194113.1 від 30.12.2022, у яких платник - ОСОБА_28 , сплачено, відповідно, 142 000 грн (комісія банку 500 грн), 9 500 грн (комісія банку 95 грн) та 34 500 грн (комісія банку 100 грн) - всього 186 000 грн - передплати за митне оформлення (т. 2 а. 182-184). 
Зміст наданих документів свідчить про те, що задекларована митна вартість транспортного засобу в сумі 564 789,50 грн розрахована як визначена у Звіті № 144/211 середня ринкова вартість цього транспортного засобу станом на 30.12.2022 в євро, помножена на встановлений НБУ офіційний курс євро на цю дату з додаванням транспортних витрат ((14 257 євро + 243 євро) * 38,951 грн/1 євро).
Відповідно до копій платіжних інструкцій на переказ готівки від 26.04.2023 № ПН888, № ПН893 ОСОБА_28 сплатила збір під час набуття власності на легкові автомобілі (збір на обов`язкове державне пенсійне страхування при першій реєстрації легкових автомобілів) в сумі 22 591,58 грн (з комісією банку 225,90 грн), та за реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів усіх категорій з видачою номерного знаку в сумі 707,40 грн (з комісією банку 35,00 грн) (т. 2 а. 163, 164).

Обставинами, які суд вважає достатньо обґрунтованими позивачем і які підтверджують, що ОСОБА_2 набула автомобіль за дорученням свого батька ОСОБА_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також те, що ОСОБА_1 міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо цього активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження, є такі.
На час придбання, митного оформлення та реєстрації автомобіля TOYOTA C-HR, VIN: НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , 2002 р.н., була студенткою університету, проживала з батьками ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , отримувала основну частину коштів на власні потреби від них шляхом безготівкових переказів на банківський рахунок (щодо розміру підтверджених законних доходів ОСОБА_2 і його недостатності для самостійної купівлі автомобілю відомості наведені нижче в пункті 3), не мала власного заробітку (про що зазначила в поясненнях на адресу ГОУ ДБР та що підтверджується доказами позивача), що свідчить про її перебування у фінансовій залежності від батьків.
Транспортний засіб був придбаний 28.11.2022 згідно з документом «Facture № НОМЕР_11» (фактура № НОМЕР_11) та ввезений на митну територію України 02.01.2023. 
У деклараціях за 2022 рік та за 2023 рік ОСОБА_1 вказав ОСОБА_25 як члена сім`ї - дочку, однак у розділі 6 декларацій про наявність транспортного засобу у володінні/власності дочки не вказав, що є ознакою приховування факту набуття активу та його вартості. Аргумент представника відповідача Гарника О.А. про те, що автомобіль не підлягав декларуванню в декларації за 2023 рік, оскільки після дати реєстрації транспортного засобу за ОСОБА_2 - 26.04.2023 вона проживала з ОСОБА_1 до вересня 2023 року, тому період користування автомобілем і спільного проживання є меншим за 183 дні, є необґрунтованим і суперечить вимогам Закону України «Про запобігання корупції». У підпункті «б» п. 3 ч. 1 ст. 46 цього Закону закріплено, що в декларації зазначаються відомості про цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право, і такі відомості включають дані щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності), і відомості про них зазначаються незалежно від їх вартості. Так само в декларації за 2022 рік відсутні відомості про доходи дочки ОСОБА_25 , хоча і ОСОБА_1 і вона сама стверджують, що у 2022 році вона здійснила основну суму заощаджень для купівлі автомобілю та отримувала подарунки від родичів, які не є членами її сім`ї, а тому такі відомості мали бути обов`язково відображені в розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 повідомила суду, що кошти на оплату митного оформлення автомобіля вона отримала від своїх бабусі і дідуся - ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в сумі 200 000 грн готівкою. Однак відповідно до інформації про рух коштів по картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 отримала від батька ОСОБА_1 30.12.2022 о 14:40:31 переказ в сумі 40 000 грн та вже о 14:47:59 здійснила за рахунок цих коштів платіж у сумі 34 600 грн на рахунок одержувача: «ОДЕСЬКА МИТНИЦЯ», код квитанції: 9292-0532-7923-2362, повний опис: «*;350; НОМЕР_9 ;ПЕРЕД. ЗА МИТНЕ ОФОР; ОСОБА_55{НОМЕР_12». До надходження коштів від ОСОБА_1 на рахунку залишалось 3 817,72 грн, що очевидно унеможливлювало сплату на рахунок митниці необхідної суми. Інформація про ці банківські операції міститься у файлі «vipSB_1140199775_НОМЕР_13.xlsx» (рядки 1040, 1041, 1042) на оптичному диску, долученому до позовної заяви (т. 2 а. 296). Такі відомості про платіж збігаються із даними зазначеної вище квитанції № 0.0.2799194113.1 від 30.12.2022 на суму 34 500 грн та 100 грн комісії банку (т. 2 а. 184). 
Такі обставини спростовують висловлене ОСОБА_2 припущення про співпадіння між надходженням коштів від батька і здійсненим платежем стосовно автомобіля, про ймовірне отримання нею коштів на лікування. Також суд вважає, що наведена обставина ставить під сумнів пояснення ОСОБА_2 про те, що батьки дізнались про купівлю нею автомобілю лише в квітні 2023 року після його реєстрації в сервісному центрі, та що про її намір та факт придбання автомобіля були обізнані лише її дядько ОСОБА_15 , бабуся ОСОБА_12 , дідусь ОСОБА_13 та ОСОБА_24 , який є товаришем батька. 

Допитаний за клопотанням відповідачів як свідок  ОСОБА_24  показав, що є фізичною особою - підприємцем, займається ремонтом автомобілів. Восени 2022 ОСОБА_32 (дочка його товариша ОСОБА_33 ) попросила його купити їй автомобіль за 6 тисяч євро, після чого свідок поїхав у Польщу і в передмісті Варшави на торгівельному майданчику в поляка наприкінці листопада 2022 року (дата вказана в інвойсі) купив битий автомобіль з Франції, сплативши за нього 6 тисяч євро та отримавши інвойс, який впізнав у матеріалах цивільної справи на а. 181 тому 2. Далі знайшов автовоз, який рухався в сторону України і перевіз ТЗ до м. Львову, потім до м. Одеси. У м. Одесі на терміналі митний брокер (чоловік 30-35 років, ім`я не пам`ятає, у нього кілька разів раніше свідок робив розмитнення автомобілів) здійснив розмитнення автомобіля. Свідок своїх коштів не сплачував, а все оплачувала ОСОБА_34 готівкою. Державний кордон автомобіль перетинав 30-31 грудня 2022 року або 03.01.2023, точно свідок не може сказати. Які платежі сплачувалися при перетині державного кордону, теж не знає, позаяк брокер казав скільки треба платити, і ОСОБА_34 в Одесі сплачувала. Хто подавав електронну декларацію, не знає. Далі забрали автомобіль на евакуаторі в м. Одесі і завезли на СТО до свідка, де він зробив безоплатно ремонт за 3-4 місяці, а ОСОБА_34 оплачувала тільки запасні частини, які замовляли з Польщі. 
 
При додатковому допиті свідок дав дещо інші показання. А саме, що автомобіль купив у Польщі не наприкінці листопада 2022 року, а на початку листопада 2022 року, що узгоджується зі штампами в його закордонному паспорті про дати виїзду з України та зворотного в`їзду (7-9 листопада). Пояснив, що при оплаті вартості автомобіля польський продавець видав йому внутрішній чек, який свідок знищив. Свідок повернувся в Україну, а автомобіль у цей час знімали з обліку. Після зняття автомобіля з обліку автомобіль отримав водій автовоза, якого свідок знайшов, перебуваючи в Україні; разом з автомобілем продавцем-поляком був виданий інвойс та технічний паспорт на автомобіль із Франції, у якому було вказано, що автомобіль знятий з обліку; фото вказаних документів свідок через месенджер скинув митному брокеру в Одесі ОСОБА_35 , а самі документи були здані в сервісний центр при реєстрації транспортного засобу. Чому інвойс, виданий продавцем-поляком, виготовлений французькою мовою, свідок не зміг пояснити, припустив, що інвойс видавали у Франції. Автомобіль перетнув державний кордон України перед Новим роком за попередньою декларацією. При цьому митний брокер з Одеси давав реквізити і суму, що підлягає оплаті, а свідок через месенджер надсилав ОСОБА_36 для оплати.
Свідок не пам`ятає, де знайшов автовоз, який безоплатно доставив автомобіль з Варшави до пункту пропуску на кордоні (хоча зазвичай це коштує 200-400 євро). Від кордону до Одеси автомобіль переміщався евакуатором. За це свідок сплатив близько 250 євро, а ОСОБА_34 йому в послідуючому ці кошти повернула. На запитання прокурора, хто такі ОСОБА_37 , ОСОБА_29 (т. 2 а. 160, 179), свідок не зміг нічого пояснити, окрім того, що дані особи йому невідомі. Скільки митний брокер отримав за послуги, свідок не пам`ятає.
Надані показання відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_24 про обставини і час придбання автомобіля на території Польщі в продавця-поляка та подальше ввезення транспортного засобу на територію України є суперечливими та не узгоджуються з інформацією у вказаних вище документах щодо дати придбання автомобіля, продавця, перевізника до кордону з Україною, митного брокера. Так, під час додаткового допиту свідок ОСОБА_24 повідомив, що виїздив у Польщу на початку листопада 2022 року, що відповідає штампам у його закордонному паспорті про виїзд і в`їзд з/в Україну - 7 і 9 листопада 2022 року, проте є незрозумілим, у який спосіб він придбав у цей час у продавця-поляка автомобіль, на який виданий інвойс - «Facture № НОМЕР_11» - французькою мовою з датою 28.11.2022 із найменуванням на ньому юридичної особи «AutoPiece 84+» з адресою у Франції («84200 Carpentras»). Довідку транспортних витрат від 26.12.2022 видав перевізник ОСОБА_29 , якого ОСОБА_24 не знає, та в ній зазначено, що перевезення автомобілю здійснене від місця відвантаження Франція до кордону України (пункт пропуску «Грушів-Будомєж»), а не з Варшави до кордону. Тобто показання свідка про придбання автомобіля напочатку листопада 2022 року у пригороді Варшави на торгівельному майданчику у поляка суперечать відомостям про маршрут перевезення автомобіля і ймовірній даті його продажу у Франції. У митній декларації представником зазначена ОСОБА_31 , а не ОСОБА_38 , який, зі слів свідка, займався розмитненням автомобілю й з яким він контактував. Будь-якого документального підтвердження здійснення факту і суми розрахунків між свідком ОСОБА_24 та продавцем-поляком суду не надано; свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснив, що виданий йому поляком чек знищено.
В зв`язку з чим суд критично сприймає повідомлення відповідача ОСОБА_2 та показання свідка ОСОБА_24 про те, що автомобіль придбаний за 6 тисяч Євро на торгівельному майданчику у Польщі і вважає більш наближеною до реальної ціни ціну, вказану у звіті про оцінку від 30.12.2022 (14257 Євро), на підставі якого відбулося коригування ціни у митній декларації.

Отже, у своїй сукупності та взаємозв`язку наведені обставини, підтверджені доказами, які надав прокурор, є більш переконливими, аніж доводи і докази відповідачів, та дають обґрунтовані підстави вважати, що транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , був набутий і зареєстрований на ім`я відповідача  ОСОБА_3 , транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , був набутий і зареєстрований на ім`я відповідача  ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_1 , й що останній міг прямо чи опосередковано вчинити дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. 
Той факт, що ОСОБА_1 у послідуючому втратив зв`язок із автомобілем дочки, яка переїхала і почала проживати окремо, не спростовує набуття автомобіля за дорученням ОСОБА_1 та за надані ним кошти, які мають невідоме походження.

3.Чи пред`явлено позов щодо активів, які передбачені ч. 2 ст. 290 ЦПК України
 
Як встановлено раніше на основі наданих позивачем документів, транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , набутий 19.01.2023 за 1 381 630,00 грн, а вартість (згідно з митною декларацією) транспортного засобу TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , реєстрація якого в Україні здійснена 26.04.2023, становить 564 789,50 грн. Загальна вартість цих активів становить 1 946 419,50 грн.
Дати набуття цих транспортних засобів є пізнішими за дату набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» № 263?ІХ від 31.10.2019 - 28.11.2019. 
Як було зазначено раніше, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальна різниця між вартістю активу та законними доходами ОФДМС (у цій справі - ОСОБА_1 та членів його сім`ї - дружини ОСОБА_6 , дочки ОСОБА_25 ) має становити 1 505 250 грн і водночас максимальна різниця між вартістю активу та законними доходами не повинна перевищувати у 2023 році - 8 723 000 грн.
 
Надані суду сторонами документи свідчать про те, що ОСОБА_1 і вказані члени його сім`ї ні станом на 19.01.2023, дату укладення договору купівлі-продажу щодо автомобіля TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , ні станом на 26.04.2023 - дату реєстрації в Україні автомобіля TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , не мали для їхнього придбання достатніх законних доходів.
Для визначення законних доходів ОСОБА_1 та членів його сім`ї - дружини ОСОБА_6 , дочки ОСОБА_25 суд враховує додану до позовної заяви інформацію із щорічних декларації ОСОБА_1 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, 2022 рік і за 2023 рік (т. 2 а. 13-40), а також відомості, отримані від органів державної податкової служби (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходів, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, - т. 2 а. 235-236, 243-253, 265-270), банківських установ (т. 2 а. 295-296 з інформацією на оптичному диску). Підставою для врахування доходів дочки ОСОБА_25 для визначення загальної суми доходів ОСОБА_1 є те, що вона упродовж 2022 року та до вересня 2023 року проживала разом із батьками, була членом його сім`ї, а також зазначена в його деклараціях за ці роки.
Відповідно до декларації за 2021 рік ОСОБА_1 задекларував наявність у нього грошових активів станом на 21.12.2021 - готівкові кошти в сумі 15 000 доларів США та відсутність грошових активів, що підлягають декларуванню, у дружини та дочки. 
У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації за 2022 рік ОСОБА_1 вказав такі джерела і суми доходів за рік: його - заробітна плата, отримана за основним місцем роботи, у сумі 627 150 грн, монетизація субсидії в сумі 4 306 грн, що становить всього 631 456 грн; дружини ОСОБА_6 - 566 692 грн заробітної плати. Відомості про доходи дочки ОСОБА_25 за 2022 рік відсутні. Також задекларував наявність у нього грошових активів станом на 31.12.2022 - готівкових коштів у сумі 30 000 доларів США. Відомості про грошові активи, що підлягають декларуванню, у дружини і дочки відсутні. 
У декларації за 2023 рік зазначені відомості про джерела і суми доходів за рік: ОСОБА_1 - заробітну плату 620 401 грн, монетизацію субсидії 1000 грн, дохід від продажу автомобіля Форд Фокус 300 000 грн, - всього 921 401 грн; дружини - 541 064 грн. Відомості про доходи дочки ОСОБА_25 за 2023 рік відсутні. Також задекларував наявність у нього грошових активів станом на 31.12.2023 - готівкових коштів у сумі 30 000 доларів США. Відомості про грошові активи, що підлягають декларуванню, у дружини і дочки відсутні. 
Інформація з банківських виписок по рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», свідчить, що в період з 01.01.2022 по 26.04.2023 (дата реєстрації другого автомобіля) на банківський рахунок ОСОБА_1 перераховані кошти заробітної плати та соціальних виплат в загальній сумі 934 846 грн (з урахуванням залишку коштів станом на 01.01.2022 в сумі 8 530 грн), а також надійшов переказ від дружини ОСОБА_6 в сумі 3 500 грн, - загальна сума надходжень на рахунок склала 938 346 грн. Залишок коштів на рахунку станом на 26.04.2023 становив 625 312 грн. Загальна сума витрат (витрат на проживання, у т.ч. покупки в магазинах, АЗС, ресторанах, поповнення мобільного, банківських комісій, переказів на інші рахунки та інших видаткових операцій з рахунку) склала 321 564 грн, з яких зняв готівкою всього 31 000 грн (останнє зняття готівки здійснене 14.02.2022 в сумі 10 000 грн).
Такі відомості демонструють, що ОСОБА_1 із загальної суми доходів 938 346 грн у період з 01.01.2022 по 26.04.2023 більшу частину 625 312 грн залишив на банківському рахунку, а решту витратив на поточні потреби.
Дружина ОСОБА_6 , згідно з інформацією з банківських виписок по рахунку, відкритому в АТ «Приватбанк», у період з 01.01.2022 по 26.04.2023 (дата реєстрації другого автомобіля) мала такі надходження на свій банківський рахунок: 3 454 грн - залишок коштів станом на 01.01.2022, 752 429 грн - заробітна плата, 290 688 грн - перекази з інших рахунків та поповнення готівкою (з яких 155 054 грн - переказ власних коштів, 70 976 грн - переказ від ОСОБА_1 ), - загальна сума надходжень на рахунок склала 1 046 571 грн. Залишок коштів на рахунку станом на 26.04.2023 становив 13 112 грн. Загальна сума видатків (витрат на проживання, у т.ч. покупки в магазинах, АЗС, ресторанах, поповнення мобільного, банківських комісій, переказів на інші рахунки та інших видаткових операцій з рахунку) склала 1 033 459 грн, з яких перекази на інші карткові рахунки становили 160 190 грн, зняття готівкою 57 000 грн.
Такі відомості демонструють, що ОСОБА_6 доходи, отримані із законних джерел, витрачала на поточні витрати для проживання та з нього не могла здійснити накопичення готівкових коштів для придбання транспортних засобів.
Дохід ОСОБА_2 за період з 3 кварталу 2022 року (часу отримання першого законного доходу) по квітень 2023 року (включно) склав 10 583,79 грн, з яких: 6 000 грн - стипендія, отримана від Одеського національного економічного університету, 4 583,79 грн (5 590 грн - 1 006,21 грн податку) - виплата, отримана від ТОВ «Виробничо-комерційна агрофірма «Маяки» (орендна плата за земельну ділянку згідно з договором). Відомості про працевлаштування або інші законні доходи ОСОБА_2 за вказаний період позивач не виявив і не надав.
ОСОБА_2 навчалась в Одеському національному економічному університеті, як зазначено у студентському квитку, з вересня 2020 року до червня 2024 року на Факультеті міжнародної економіки, денної форми навчання. 
Разом з тим 11.08.2022 ОСОБА_2 набула у власність дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 5121084100:01:001:0060 і 5121084100:01:001:0066. Вартість кожної земельної ділянки за договорами купівлі-продажу становила 65 250 грн, а всього 130 500 грн (т. 2 а. 239-242). 
Інформація з банківських виписок по рахунку ОСОБА_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», свідчить, що залишок коштів станом на 01.01.2022 був у сумі 1 148 грн та що в період з 01.01.2022 по 26.04.2023 (дата реєстрації автомобіля) вона отримала перекази з інших банківських рахунків у загальній сумі 289 751 грн, з якої перекази від ОСОБА_1 - 105 000 грн і від ОСОБА_6 - 102 500 грн, тобто загальна сума надходжень на рахунок у цей період склала 290 899 грн. Залишок коштів на рахунку станом на 01.05.2023 становив 17 940 грн. Загальна сума видатків (витрат на проживання, у т.ч. покупки в магазинах, АЗС, ресторанах, поповнення мобільного, банківських комісій, переказів на інші рахунки та інших видаткових операцій з рахунку) у вказаний період склала 228 475 грн, також зняла готівкою всього 45 183 грн. 
Такі відомості про законні джерела доходів та про здійснені видатки, у тому числі на придбання двох земельних ділянок, вказують на те, що ОСОБА_2 не мала власних інших грошових заощаджень для придбання транспортного засобу за 564 789 грн.
Різниця між сукупними законними доходами подружжя ОСОБА_7 й їхньої дочки та їх витратами і залишками грошових активів за період з 01.01.2022 станом на 26.04.2023 становить від`ємне значення, а саме: (938 346 - 321 564 - 625 312) + (1 046 571 - 1 033 459 - 13 112) + (10 583,79 + 290 899 - 228 475 - 45 183 - 17 940 - 130 500) = -129 145,21 грн. Також суд зазначає, що додатково ОСОБА_1 задекларував збільшення готівкових активів на кінець 2022 року на 15 000 доларів США, хоча відомості про законні джерела для заощадження такої суми відсутні. 
У письмових поясненнях від 17.05.2025 на запит ГОУ ДБР щодо придбання нею транспортного засобу ОСОБА_2 зазначила, що на час придбання автомобіля проживала з батьком, вела з ним спільний побут; у вересні 2023 року переїхала від батьків до свого хлопця на орендовану квартиру; у 2022 році навчалась в університеті, не працювала, свого доходу не мала, але автомобіль придбала за власні збереження, які накопичувала з народження. Розрахунок за автомобіль проводились відповідно до виставленого рахунку в готівковій формі та через касу банку. Фактичним користувачем транспортного засобу є вона - ОСОБА_2 . Її батько ОСОБА_1 користувався автомобілем двічі, коли на її прохання підвозив її до лікарні під час її вагітності. Також зазначила, що вона або інші члени її родини не укладали договір позики, міни, іпотеки та будь-які інші для придбання транспортного засобу (т. 2 а. 283). У поясненнях ОСОБА_2 не розкрила інформацію про джерела її власних збережень, суми із періодами їх отримання для накопичення цих збережень.
За таких обставин суд робить висновок, що надані позивачем докази свідчать, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї - дружина ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_25 не мали офіційних законних джерел доходів, які би дозволили їм придбати в листопаді 2022 року та в січні 2023 року два транспортні засоби загальною вартістю 1 946 419,50 грн та в той же час здійснити поточні витрати на проживання, придбання двох земельних ділянок, мати залишки на банківських рахунках та готівкові заощадження в зазначених вище сумах. 

Сторона відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 обґрунтовувала придбання автомобіля ОСОБА_2 за кошти, що мають законне походження та були в її розпорядженні станом на листопад 2022 року, такими доказами - показаннями ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , допитаних як свідки (наведені вище), показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та документами про рух коштів по банківських рахунках, про проходження курсів візажу. 
 
Так, свідок  ОСОБА_6 стосовно автомобіля її дочки ОСОБА_25 показала, що фінансової участі у придбанні автомобіля вона з чоловіком ОСОБА_1 не приймали, дочка купила автомобіль за власні заощадження, які накопичила переважно у 2022 році з грошових подарунків на день народження. Про автомобіль дочки вони з чоловіком дізналися вже після реєстрації автомобіля в м. Одесі. Наразі дочка проживає окремо, і свідок продовжує допомагати їй шляхом «перекидання» на її карту по 5000 гривен 1-2 рази на місяць зі свого грошового забезпечення. На запитання прокурора про мету перерахування ОСОБА_1 . 30.12.2022 ОСОБА_25 40 тисяч гривен, повідомила, що не знає, адже вона з чоловіком не запитували в дочки, для чого їй потрібні були ці кошти. Підтвердила перерахування грошових коштів в сумі 105 000 грн ОСОБА_1 та 102 000 свідком у період з 01.01.2022 по 06.04.2023 ОСОБА_2 . На запитання прокурора про мету перерахування свідком митному брокеру ОСОБА_39 31.12.2022 грошей в сумі 11 000 грн та 1 500 грн 02.01.2022 не змогла пояснити, припустила, що можливо це було на прохання її доньки.
Свідок ОСОБА_15 у суді показав, що є двоюрідним братом ОСОБА_33 . 24.02.2022 з початком війни ОСОБА_40 перебувала вдома у свідка в селі Таїрове Овідіопольського району Одеської області протягом однієї доби та поділилася з ним своїм бажанням мати власний автомобіль, грошові кошти на придбання якого вона не мала. У подальшому, у вересні 2022 року, коли ОСОБА_41 отримала права, свідок подарував їй грошові кошти в сумі 50 тисяч гривень, які передав останній у м. Одеса при зустрічі.
 
Свідок ОСОБА_16 у суді показала, що є рідною сестрою ОСОБА_3 . Проживає у м. Кишиневі в Молдові, працює технічним працівником у медичному інституті, раніше працювала заготівельником взуття, вишивальницею. Її чоловік працював електромонтажником, був у закордонних відрядженнях, зокрема в Нігерії у 2016 році, за що отримав 8 тисяч доларів США. 6 років тому чоловік вийшов на пенсію. Наразі вони обидва отримують пенсію в розмірі до 300 євро та свідок отримує приблизно 300 євро заробітної плати. Вона подарувала на 20-річчя ОСОБА_42 (03.10.2022) 1 000 доларів США, а її (свідка) дочка подарувала Олені 500 доларів США. Повідомила, що ОСОБА_43 - її хресниця, тому завжди дарує суттєві суми грошей членам її сім`ї. 
 
Суду надано копії двох сертифікатів про проходження ОСОБА_2 базового курсу «Візажист з 0» та курсу «Сама собі візажист». Ці сертифікати не містять інформації про період проходження цих курсів та/або дати їх видачі. 
На адвокатський запит Візіренко В.В. ФОП ОСОБА_24 надав відповідь від 24.06.2025, у якій повідомив, що у 2023 році проводив ремонтні роботи автомобіля TOYOTA C-HR, VIN НОМЕР_4 : були придбані запчастини на загальну суму 36 125,00 грн, а рихтувально-малярні роботи зроблено безкоштовно.
У афідевіті від 28.06.2025, який підписала ОСОБА_44 - на запрошення і за дорученням ОСОБА_12 і підпис якої засвідчив державний нотаріус Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області Романова І.С., ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під присягою заявила і засвідчила, що є рідною бабусею ОСОБА_25 (внучка). Їй відомо, що внучка придбала у листопаді 2022 року автомобіль вартістю 6 000 євро. У зв`язку з цим вона із чоловіком ОСОБА_13 прийняли рішення надати ОСОБА_25 фінансову допомогу (дарунок) для покриття витрат, пов`язаних з митним оформленням зазначеного автомобіля, його реєстрацією та здійсненням необхідного ремонту. Загальна сума наданої ними фінансової допомоги склала 200 000 грн, яка надана внучці готівкою. Джерелом походження цих коштів є їхні спільні заощадження, сформовані за рахунок трудової діяльності, ведення особистого сільського господарства та пенсійних нарахувань. До кінця 2024 року вона з чоловіком активно займались веденням особистого селянського господарства, зокрема утриманням худоби (т. 3 а. 238). ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 - відповідно до копій свідоцтв про смерть, надісланих суду представником Візіренко В.В. у системі «Електронний суд» як додатки до клопотання від 10.02.2026 (не роздруковувались).
У довідці про доходи від 24.06.2025 наявні відомості про розмір пенсії ОСОБА_12 за період січень 2015-травень 2025 року (т. 3 а. 241-242). У довідці про доходи від 24.06.2025 зазначені відомості про розмір пенсії ОСОБА_13 за період з серпня 2015 року до травня 2025 року, та в довідці від 13.06.2025 - відомості про заробітну плату ОСОБА_13 за період 2014-вересень 2019 року (т. 3 а. 243-244). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_13 належала земельна ділянка площею 6,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а відповідно до витягів з Держземкадастру про земельну ділянку і відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 належали земельні ділянки площами по 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (т. 3 а. 247-249, т. 4 а. 1-4). У таблиці, доданій до відзиву представника Візіренко В.В. , наведений орієнтовний розрахунок прибутку від вирощування подружжям ОСОБА_13 і ОСОБА_12 сільськогосподарських культур: за 2004-2018 роки чистий прибуток розрахований у сумі 37 665 доларів США (т. 3 а. 248). Цю таблицю доходів батьків, як показав ОСОБА_1 , готував він, при цьому статистичні дані брав з інтернету.
Представник Візіренко В.В. надала суду інформацію з Укрсиббанку про операції за картковим рахунком ОСОБА_6 за період 01.01.2008-31.03.2012 (т. 4 а. 227-235), представник Гарник О.А. - виписку по рахунку ОСОБА_6 в Укрсиббанку за період 09.07.2014-29.01.2018 (т. 4 а. 50-68), виписки з АТ КБ «ПриватБанк» по рахункам ОСОБА_1 за вересень 2016-червень 2025 року, ОСОБА_6 за листопад 2017-червень 2025 року (т. 4 а. 44-68), та копії електронних щорічних декларацій ОСОБА_1 за 2016-2020 роки із Єдиного державного реєстру декларацій (т. 4 а. 27-43).
Наведені докази і доводи сторони відповідачів ОСОБА_2 й ОСОБА_1 не є переконливими, повними, точними і послідовно узгодженими між собою, достатніми для встановлення існування певних фактів, що підтверджують їхню позицію, та викликають обґрунтований сумнів в їх достовірності.
Як зазначено вище, документально підтвердженими відомостями щодо законних доходів ОСОБА_2 є інформація про її доходи у виді стипендії, орендної плати у 2022 році та регулярних грошових надходжень на її банківський рахунок від її батьків ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , інших осіб, а джерелами доходів ОСОБА_1 і ОСОБА_6 є їхні заробітні плати, монетизація субсидії. Натомість відомості: як про сам факт обробітку земельних ділянок ОСОБА_13 та вирощування певних сільськогосподарських культур, так і про фінансові результати такої діяльності у 2004-2018 роках; здійснення значних грошових подарунків, зокрема до свят і на дні народження, зокрема до 20-річчя ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), від ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , подружжя ОСОБА_12 і ОСОБА_13 наприкінці 2022 року, - не підтверджені документально, доказами, які би мали об`єктивний характер, а не виключно показаннями свідків чи письмовим афідевітом членів сім`ї та близьких осіб відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Інформацію, наведену в афідевіті ОСОБА_12 про дарунок в сумі 200 000 грн, і надані суду копії довідок про розмір пенсійних виплат ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , документи на право власності на земельні ділянки, таблиця з розрахунком орієнтовного розміру прибутку від вирощування сільськогосподарських культур не можна вважати достовірним, достатнім і переконливим доказом здійснення ОСОБА_16 та ОСОБА_12 і ОСОБА_13 грошових дарунків (фінансової підтримки) ОСОБА_2 у певному розмірі та в певний час, а також, що такі кошти, у випадку їх передачі, остання зберегла і витратила на придбання автомобіля та його митне оформлення, ремонт, а не витратила на власні поточні потреби.
Також слід зауважити, що в афідевіті йдеться, що ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , начебто, надали ОСОБА_2 кошти в сумі 200 000 грн на оплату митних платежів, вже після того, як дізнались, що в листопаді внучка придбала автомобіль. Тобто інформація про ці кошти не є належною для підтвердження наявності власних грошових коштів для набуття ОСОБА_2 транспортного засобу на момент такого набуття. 
Надана суду представниками відповідачів ОСОБА_2 й ОСОБА_1 інформація про рух коштів по банківських рахунках ОСОБА_6 за період 01.01.2008-31.03.2012, 09.07.2014-29.01.2018, за листопад 2017-червень 2025 року та ОСОБА_1 за вересень 2016-червень 2025 року, копії електронних щорічних декларацій ОСОБА_1 за 2016-2020 роки не містять відомостей про інші види доходів цих осіб або інші суми грошових активів (заощаджень), які би не були вже враховані судом раніше на основі доказів позивача. 
Відповідач ОСОБА_2 та її представник не надали суду відомостей про те, чи здійснювала ОСОБА_2 фактичну діяльність з надання послуг візажиста, у який період, який розмір прибутку отримала від такої діяльності. Тобто суд не має підстав враховувати надані копії сертифікатів про закінчення курсів з візажу як докази отримання ОСОБА_2 будь-якої суми доходів. Окрім того, такий дохід, якщо він би мав місце, не узгоджується із поняттям законні доходи, передбаченим у п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи відповідачів ОСОБА_2 й ОСОБА_1 щодо наявності, походження та достатності законних джерел коштів у самої ОСОБА_2 для придбання автомобіля у листопаді 2022 року не підтверджуються наданими суду доказами, які можна вважати належними, достовірними і достатніми.
Оскільки різниця між законними доходами та відомими видатками і залишками грошових активів становить від`ємне значення, то є очевидним, що навіть якщо враховувати вартість придбання автомобіля TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , за ціною 6 000 євро, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до євро на 28.11.2022 (37,96 грн за 1 євро) становитиме 227 760 грн, а сукупна вартість двох ТЗ тоді складатиме 1 609 390,00 грн, то все одно ОСОБА_1 та члени його сім`ї - дружина ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_25 не мали офіційних джерел коштів для сплати такої суми.
Отже, загальна вартість активів, щодо яких подано позов, у сумі 1 946 419,50 грн на всю цю суму перевищує доходи відповідача ОСОБА_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та членів його сім`ї - дружини ОСОБА_6 , дочки ОСОБА_25 . Тобто у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_25 для набуття активів не вистачало 1 946 419,50 грн і така різниця між вартістю набутих активів та законними доходами цих відповідачів перевищує визначену в абзаці другому ч. 2 ст. 290 ЦПК України мінімальну різницю в 1 505 250 грн та є меншою за максимальну різницю, яка у 2023 році становила 8 723 000 грн.
Зважаючи на встановлені обставини щодо дат набуття активів, способів їх набуття та величини різниці між їхньою вартістю та законними доходами ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, закріпленим в абзаці другому ч. 2, пунктах 1, 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, для активів, щодо яких подається позов про визнання їх необґрунтованими. Оскільки на підставі поданих сторонами доказів не встановлено, що активи - два транспортні засоби - були набуті особою, уповноваженою на виконання функцій держави, - ОСОБА_1 за рахунок його (та членів його сім`ї) законних доходів, то суд, керуючись нормою ч. 1 ст. 291 ЦПК України, приймає рішення про визнання їх необґрунтованими активами. 

Суд вважає необхідним зазначити і про те, що відповідач  ОСОБА_3 (з урахуванням відомостей про доходи її чоловіка ОСОБА_8 ) станом на 19.01.2023 не мала у своєму розпорядженні достатніх законних доходів, які би дозволили їй придбати транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , за 1 381 630,00 грн.
 
За даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходів, нарахованих фізичній особі податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, дохід ОСОБА_3 за період з 1 кварталу 1998 по 1 квартал 2023 року (включно) склав 629 477 грн, з яких утримано податок на суму 96 243 грн, тобто прибуток склав 533 234 грн (т. 2 а. 186-192). За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_3 на обліку в ньому не перебуває, пенсійні або інші соціальні виплати не отримує (т. 2 а. 222-226).
Доходи чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_8 (у шлюбі з 07.10.2002) за 2022 рік склали: заробітна плата - 109 747,73 грн (нарахована) та після вирахуванням податків - 90 328,07 грн, пенсія за віком - 31 537,90 грн, всього - 121 865,97 грн; та за січень 2023 року: пенсія за віком 3 016,62 грн, заробітна плата 10 450 грн, всього - 13 466,62 грн. У попередні роки його законні доходи були в меншому розмірі, аніж у 2022 році (т. 2 а. 52-60, 202-211).
16.11.2018 ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за 1 147 700 грн (т. 2 а. 231-234). У цій квартирі проживає ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_6 , про що зазначив у щорічних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022, 2023 роки. Про те, що квартиру надала для проживання дочці ОСОБА_6 та в подальшому її чоловіку ОСОБА_1 , їхній дочці, підтвердила в суді і відповідач ОСОБА_3 . 
Сторона відповідача ОСОБА_3 обґрунтовувала придбання автомобіля за кошти, що мають законне походження та були в її розпорядженні, такими доказами - показаннями самої ОСОБА_3 , допитаної як свідок (наведені вище), та показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та документами про рух коштів по банківських рахунках та про доходи за попередні роки. 
 
Так, свідок ОСОБА_16 у суді окрім зазначеного вище також показала, що місто Кишинів знаходиться недалеко від с-ща Фрунзівка (нині - Захарівка), де проживає ОСОБА_3 , тому до війни часто приїжджала і допомагала сестрі фінансово, систематично дарувала сестрі гроші на свята і по 300, і по 500 євро. Сестра ОСОБА_3 її дочці та 15-річному онуку такі суми грошей не дарує, оскільки дочка проживає зі свідком і ні в чому не має потреби.
Їхній брат ОСОБА_45 виїхав з України в юному віці, одружився в Новоросійську та з першої заробітної плати моряка постійно допомагав фінансово обом сестрам: передавав гроші, коли по 3 тисячі, коли по 5 тисяч доларів США на 08 березня кожен рік. На купівлю ОСОБА_3 квартири передав 10 тисяч доларів США. Гроші передавав готівкою через моряків у порту.
Свідок ОСОБА_6 у суді стосовно автомобіля її матері ОСОБА_3 показала, що разом зі своїми матір`ю і батьком була присутня в салоні, коли обирали автомобіль, при цьому ОСОБА_3 обрала модель нового автомобіля на власний розсуд і сплатила за нього зі спільних з ОСОБА_46 заощаджень. Автомобіль із салону забрали до двору квартири ОСОБА_3 у м. Одеса. Користувалася ним у 2023 та 2024 роках свідок за домовленістю із ОСОБА_3 допоки остання не отримає документ на право керування автомобілем. При цьому декілька разів свідок просила свого чоловіка ОСОБА_1 поїхати на автомобілі на мийку або поміняти шини. У 2025 році автомобіль забрала ОСОБА_3 , а в даний час автомобіль знову у свідка, позаяк так склалися сімейні обставини у зв`язку з хворобою батька ОСОБА_10 . ОСОБА_3 зібрала свої заощадження із доходу, який сім`я мала із земельних ділянок, а також грошові суми періодично дарував брат матері ОСОБА_9 . Так, свідок навчалася у м. Одесі з 1999 року і через неї 1-2 рази на рік брат передавав для матері та її сестри ОСОБА_16 великі суми грошей, а одного разу передав навіть 10 тисяч доларів для ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_9 проживає із своєю сім`єю у Грузії і його дружина хворіє на онкологію, проходить лікування, тому свідок не просила його свідчити.
ОСОБА_9 на адвокатський запит Боряк Г.Ю. від 12.06.2025 надіслав електронною поштою письмові пояснення від 17.06.2025, у яких повідомив, що є рідним братом ОСОБА_3 . Для часткового покриття витрат, пов`язаних, у тому числі, з придбанням автомобіля 19.01.2023, з 2010 року по 2022 рік включно дав сестрі безповоротну фінансову допомогу, загальна сума якої орієнтовно склала 75 000 доларів США. Кошти були надані шляхом: банківських переказів з його особистого рахунку, з рахунку його компанії, готівкою - передачу коштів здійснював за допомогою членів екіпажу та родини. Надана допомога не передбачала умов повернення чи отримання будь-якої вигоди з його боку. Кошти надані з власних заощаджень, зроблених від його офіційної трудової діяльності на посаді старшого помічника капітана та капітана на суднах закордонного плавання (зокрема в період 2012-2022 рік). Надав копію своєї Морехідної книжки з переліком роботи на іноземних суднах.
Відповідно до виписок АТ «Райффайзен Банк» від 01.05.2025 по банківському рахунку ОСОБА_3 за період з 14.06.2010 по 01.06.2015 на її банківський рахунок надходили грошові перекази з рахунків судноплавних кампаній в доларах США. Так, у 2010 році було два перекази на загальну суму 3000, у 2011 році чотири перекази на 1 900, у 2012 році три перекази на 1 500, у 2013 і 2014 роках - по одному переказу на 595 доларів США. Усього на рахунок ОСОБА_3 за вказані роки надійшло 7 590 доларів США, які були зняті готівкою через касу банку (т. 3 а. 160-164зв). Аналогічна інформація про такі грошові перекази наявна й на наданому представником ОСОБА_47 оптичному диску з інформацією про рух коштів по банківських рахунках ОСОБА_3 у файлі «виписка по рахункам ОСОБА_48 , РНОКПП НОМЕР_10 .xlsx» (т. 5 а. 38).
Суд зауважує, що основна сума грошових коштів від судноплавних компаній надійшла на рахунок ОСОБА_3 у 2010 - 2012 роках за життя їх із ОСОБА_9 спільної матері, яка за словами ОСОБА_3 проживала з нею та померла у 2012 році. Отже, такі грошові перекази могли бути пов`язаними із виконанням обов`язків сина по відношенню до матері.
У відзиві на позов представник Боряк Г.Ю. зазначила, що відповідно до виписок з двох банківських рахунків ОСОБА_8 у АТ «КБ «Приват Банк» були зняті кошти готівкою з метою подальшого накопичення в готівковій формі: з одного рахунку в період лютий 2015 - березень 2022 року знято 84 702,61 грн, з іншого в період грудень 2013-листопад 2021 року - 275 240,00 грн, а всього - 369 942,61 грн (т. 3 а. 147-152). 
Згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку й витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 належать три земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва господарства площею 4,7182 га, 4,65 га (т. 3 а. 172-175). У таблиці, доданій до відзиву представника Боряк Г.Ю. , наведений орієнтовний розрахунок прибутку від вирощування ОСОБА_8 сільськогосподарських культур: за 2004-2018 роки чистий прибуток становив орієнтовно 27 453 доларів США (т. 3 а. 171).
Представник відповідача зазначила, що наведені джерела заощаджень подружжя ОСОБА_10 , з урахуванням відомостей про офіційний дохід ОСОБА_3 за 1998 - 1 квартал 2023 року в сумі 533 234 грн, заробітну плату ОСОБА_8 за 2011-2022 в загальному розмірі 516 706,98 грн, спростовують твердження позивача про відсутність у відповідача ОСОБА_3 достатніх законних доходів для придбання автомобіля за 1 381 630 грн.

Наведені докази і доводи сторони відповідача ОСОБА_3 не є переконливими, послідовними, достатньо повними і логічно узгодженими між собою, викликають обґрунтований сумнів в їх достовірності.
Як зазначено вище, документально підтвердженими відомостями щодо законних доходів ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є інформація про їхні доходи від трудової діяльності, отримання пенсійних виплат, надходження коштів на банківський рахунок ОСОБА_3 від судноплавних компаній (брата ОСОБА_9 ) у 2011-2014 роках. Натомість відомості: як про сам факт обробітку земельних ділянок ОСОБА_8 та вирощування певних сільськогосподарських культур, так і про фінансові результати такої діяльності; про здійснення фінансової допомоги ОСОБА_9 своїй сестрі ОСОБА_3 у 2010-2022 роках на суму 75 000 - 7 590 = 67 410 доларів США (про суми, дати/роки передачі коштів); про джерела поповнення банківських рахунків ОСОБА_8 (у виписках зазначено як про нецільове, так і цільове поповнення рахунків коштами) - чи таке поповнення здійснював сам ОСОБА_8 або інші особи, чи це зарахування заробітної плати тощо, - не підтверджені документально доказами, які би мали об`єктивний характер, а не виключно показаннями свідків чи письмовими поясненнями членів сім`ї та близьких осіб відповідача ОСОБА_3 . Так само суд вважає, що показання свідка ОСОБА_16 і надані суду представником Візіренко В.В. копії (з перекладом на українську мову) банківської виписки по рахунку ОСОБА_49 за 01.04.2011-15.06.2012, формуляр FVID14 за 2016 р. з інформацією про загальний дохід (у леях - молдавській валюті) ОСОБА_49 за 2016 рік, таблиці з інформацією про розмір і умови нарахування заробітної плати техніку-електрику з Молдови, трудового договору від 02.11.2011 між ОСОБА_49 та компанією TECHINT CIMIMONTUBI NIG. LTD, з додатком про умови виплати бонусу (т. 4 а. 240-250а, т. 5 а. 1-25), не можна вважати достовірним та переконливим доказом здійснення ОСОБА_16 та її чоловіком грошових подарунків (фінансової підтримки) ОСОБА_3 у певному розмірі та в певний час, а також, що такі кошти, у випадку їх передачі, остання не витратила на поточні потреби і заощадила для придбання автомобіля у 2023 році.
Також суд ураховує, що 16.11.2018 ОСОБА_3 придбала квартиру за ціною 1 147 700 грн. У п. 7, 8 договору купівлі-продажу зазначено, що цю суму продавець отримав від покупця до підписання даного договору, сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. За офіційним курсом НБУ станом на 16.11.2018 (27,77 грн / 1 долар США) зазначена ціна була еквівалентна 41 328,77 доларів США. 
За ОСОБА_8 були зареєстровані два транспортні засоби: з 23.01.2021 - автомобіль CHEVROLET CAPTIVA, 2012 р.в., вартістю 55 581,16 грн, та проданий 28.01.2025 за 337 330 грн; з 31.01.2019 - автомобіль NISSAN JUKE, 2015 р.в., вартість придбання якого не відома.
Отже, версія відповідача ОСОБА_3 щодо достатності законних джерел походження коштів у неї з її чоловіком для придбання автомобіля не підтверджується наданими суду доказами, які можна вважати достовірними і достатніми.
За встановлених обставин, що підтверджені доказами, суд переконаний, що ОСОБА_3 та член її сім`ї - чоловік ОСОБА_8 станом на 19.01.2023 не мали достатніх грошових коштів із законних джерел для придбання транспортного засобу TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, вартістю 1 381 630,00 грн.

За правилом ч. 1 ст. 292 ЦПК України правовим наслідком визнання активів необґрунтованими є їх стягнення в дохід держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 69 Закону України «Про запобігання корупції» активи, щодо яких судом на підставі поданих доказів не встановлено, що вони або грошові кошти, необхідні для їх придбання, були набуті за рахунок законних доходів, є необґрунтованими і підлягають стягненню в дохід держави за рішенням суду в установленому законом порядку. Наведена норма закону кореспондує з наведеними вище приписами ст. 291 та ст. 292 ЦПК України.
Під час розгляду цієї справи встановлено, що станом на день подання позову (17.06.2026) транспортні засоби, що є предметом позову, були зареєстровані за відповідачами, а саме: TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , - за ОСОБА_3 ; TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , - за ОСОБА_2 . На день ухвалення цього рішення на автомобілі накладено арешт і вони не були відчужені іншим особам. 
Отже, два транспортні засоби, які суд визнає необґрунтованими активами, на день ухвалення рішення суду перебувають у володінні відповідачів та зареєстровані за ними як за власниками, у зв`язку з чим такі активи підлягають стягненню в дохід держави.

Щодо клопотання представника відповідача Візіренко В.В. від 31.03.2026 про визнання доказів недопустимими 
 
У вказаному клопотанні представник Візіренко В.В. просить визнати недопустимими супровідний лист АТ КБ «ПриватБанк» від 27.02.2024 № 20.1.0.0.0/7-240222/38330 із додатком - оптичним диском (інформацію, що містить банківську таємницю щодо руху коштів по рахунках відповідачів, що надані позивачем разом із позовною заявою) (містяться у т. 2 а. 295, 296), оскільки він одержаний з порушенням встановленого порядку розкриття банківської таємниці та внаслідок не санкціонованого законом втручання у приватне життя громадян; не приймати вказаний доказ до уваги під час прийняття кінцевого рішення у справі й відхилити його. Клопотання аргументує тим, що банківські виписки були отримані в межах кримінального провадження № 42023164110000003, що підтверджується змістом запиту ТУ ДБР у м. Миколаєві від 13.02.2024. У вказаному кримінальному провадженні не розслідувалась діяльність жодного з відповідачів у цій справі, воно стосувалось діяльності колишнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_50 . У зв`язку з цим вважає, що були відсутні фактичні підстави для розкриття банківської таємниці стосовно відповідачів. 
Перевіривши матеріали справи, які стосуються заявленого клопотання, суд відхиляє його з таких мотивів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 78 ЦПК України передбачені такі правила допустимості доказів: суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На запит представника Візіренко В.В. листом від 03.07.2025 ТУ ДБР у м. Миколаєві надано копію запиту цього органу від 13.02.2024 № 16-08-5959-24 (т. 4 а. 109-110). Запит адресований АТ КБ «ПриватБанк» і в ньому директор ТУ ДБР у м. Миколаєві просить надати відомості (про наявність відкритих банківських скриньок, сейфів; про відкриті банківські рахунки, залишки коштів на них, проведені операції по рахункам, призначення платежів тощо) за період з моменту відкриття та або укладення договору по теперішній час по громадянам ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 . У запиті ТУ ДБР у м. Миколаєві зазначено про проведення досудового розслідування цим органом у кримінальному провадженні № 42023164110000003 від 26.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, 368-5 КК України, та він містить посилання на п. 2-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також вказано про необхідність у витребуванні та отриманні від банківської установи відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у справах щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості, та які містять банківську таємницю. 
У відповідь на цей запит АТ КБ «ПриватБанк» листом від 27.02.2024 № 20.1.0.0.0/7-240222/38330 надав відомості про рух коштів по рахункам вказаних у запиті клієнтів за період з відкриття по 13.02.2024 (на доданому оптичному диску) та повідомив, що ОСОБА_26 не є клієнтом цього банку. Цей лист АТ КБ «ПриватБанк» від 27.02.2024 із доданим до нього оптичним диском разом з іншими документами ДБР листом від 23.04.2024 скерувало до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури як частину матеріалів щодо виявлених ознак набуття необґрунтованих активів членами родини ОСОБА_1 , керівника ІНФОРМАЦІЯ_10 , щодо яких суб`єкт декларування може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (т. 2 а. 2-6).
Наявні на вказаному оптичному диску відомості про рух коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_25 суд врахував як докази.
Під час судового провадження, у межах виконання ували суду від 10.09.2025, Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону надіслала лист-відповідь ТУ ДБР у м. Миколаєві від 05.11.2025. Вказаним листом повідомлено, що цим Територіальним управлінням здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42023164110000003 від 26.04.2023 та в його межах вивчалось питання можливої легалізації ОСОБА_51 активів, шляхом їх оформлення на підлеглих осіб. Зазначено, що вивчались відомості про рухоме і нерухоме майно, що перебуває в користуванні підлеглих ОСОБА_52 , доходів та витрат, у тому числі банківська інформація (т. 6 а. 45). 
До повноважень ДБР, відповідно до п. 4, 8-1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», належать як здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, на підставах та в порядку, встановлених законом, так і вжиття заходів щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості у порядку та в межах компетенції, визначених законодавством.
У п. 3 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, Державному бюро розслідувань - на запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента, єдиний ідентифікатор Національного банку України (код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента, найменування надавача платіжних послуг контрагента.
Ураховуючи наведені підстави та порядок отримання ТУ ДБР у м. Миколаєві від АТ КБ «ПриватБанк» відомостей щодо рахунків відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_25 та операцій по ним, суд вважає вказані докази такими, що здобуті у порядку, встановленому законом.
За таких обставин суд сприймає як допустимі докази відомості, які містять банківську таємницю, що були витребувані від банку під час досудового розслідування кримінального правопорушення за ознаками незаконного збагачення та перевірки можливої легалізації іншою особою активів через оформлення на підлеглих осіб (до яких належав ОСОБА_1 ). 

Розподіл судових витрат 
 
Відповідно до п. 17 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави судовий збір не справляється.
Оскільки позовні вимоги в цій справі не є об`єктом справляння судового збору, судовий збір не може бути покладений на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не заявлено.

Заходи забезпечення позову
 
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 19.06.2025 у справі № 991/6084/25, провадженні № 2/991/25/25, задоволено заяву позивача - прокурора Висоцької Н.В. про забезпечення позову, що подана одночасно з пред`явленням позову, та накладено арешт на майно, що є предметом спору.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову врегульовано нормами ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У зв`язку із прийняттям рішення про задоволення позовних вимог та відсутністю вмотивованого клопотання учасника справи застосовані заходи забезпечення позову не підлягають скасуванню в цій справі та продовжують діяти згідно з наведеною нормою ч. 7 ст. 158 ЦПК України.
Керуючись статтями 328, 346 ЦК України, статтями 81, 263-266, 290-292, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
 
Позов Держави в особі прокурора другого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Висоцької Наталі Василівни до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави задовольнити.
Визнати необґрунтованими активами та стягнути в дохід держави: 
1) транспортний засіб TOYOTA C-HR HYBRID, 2022 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 ; 
2) транспортний засіб TOYOTA C-HR, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (01010, м. Київ, пров. Хрестовий, 4) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Інформація про сторони:
Позивач: Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (01135, м. Київ, вул. Ісаакяна, буд. 17, ідентифікаційний код юридичної особи 45252419).
Відповідачі:
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації:  АДРЕСА_2 );
ОСОБА_53 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_4 ).

Повне рішення суду складене 07.04.2026.

Головуючий суддя         О.В. Олійник

Судді           Т.В. Литвинко

К.О. Сікора