ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року   Справа № 918/942/25 
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Крейбух О.Г. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників:
прокурора – Рункевич І.В.
відповідача 1 – адвокат Гуз О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 (повний текст складено 06.02.2026)
за позовом заступника керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області
до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"
до відповідача 2 Комунального підприємства "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 151 943,10 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 позов задоволено. 
Визнано недійсною додаткову угоду № 6 від 29.07.2024 до договору № 14104-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".
Визнано недійсною додаткову угоду № 7 від 16.09.2024 до договору № 14104-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 151 943 грн 10 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Рівненської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 9084 грн 00 коп.
Вказане рішення мотивоване тим, що наявні підстави для визнання оспорюваних додаткових угод № 6 від 29.07.2024 та № 7 від 16.09.2024 до договору недійсними, оскільки ними передбачено підвищення цін на електричну енергію на 48,60 %, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. Також місцевий господарський суд виснував, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 151943,10 грн, що підлягають стягненню з відповідача 1. Також суд першої інстанції повважав, що головний розпорядник бюджетних коштів, визначений прокурором як позивач, є належним позивачем у справі, який уособлює державу, за захистом інтересів якої прокурор звернувся із цим позовом до суду.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до суду із апеляційною скаргою 25.02.2026 через систему Електронний суд, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах Керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах Клесівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод №6, 7 та стягнення 151 943,10 грн, відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на Сарненську окружну прокуратуру.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:
- позовні вимоги Прокурора фактично спрямовані на захист порушених прав саме комунального підприємства як суб`єкта господарювання;
- наявність корпоративних відносин між Клесівською селищної радою та комунальним підприємством виключає наявність владних повноважень між ними, а тому у даній справі Клесівська селищна рада не є належним позивачем. Тобто в Прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в особі Клесівської селищної ради. Відтак, звернення Прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі Клесівської селищної ради є безпідставним, а заявлені позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають;
- прокуратурою в порушення вимог Положення до позовної заяви не долучено жодного доказу про те, що Держаудитслужбою проводився фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів щодо виявлення порушень законодавства;
- прокурор звертаючись в інтересах держави в особі Клесівської селищної ради, в позовній заяві не наводить жодних обставин та не надає до позову належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення прав та/або інтересів Клесівської селищної ради по Договору (спірних додаткових угод);
- оскільки Клесівська селищна рада у даній справі не є належним позивачем, то звернення Прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі Клесівської селищної ради є безпідставним;
- не зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, судом першої інстанції було ухвалено оспорюване рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Оскільки оспорюване рішення було ухвалено судом першої інстанції за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, то таке рішення підлягає скасуванню;
- постачальник електричної енергії не будучи законодавцем, не міг усунути правову невизначеність, створену недосконалим законодавством та суперечливими офіційними постановам КМУ, та добросовісно, намагаючись дотриматися вимог закону в тому розумінні, яке було сформоване офіційною позицією держави та частиною судової практики;
- Додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладанні між сторонами у відповідності до діючих на як час укладення основного договору так і на час їх підписання Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178;
- висновки Торгово-промислової палати містять в собі аналіз показників середньозважених цін з початку дії договору і до кожного наступного підняття;
- приймаючи лише доводи та докази Прокурора в інтересах особи, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 7 ГПК щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом;
- порушивши норми процесуального права, неправильно застосувавши норми матеріального права, не з`ясувавши повно і всебічно обставини та не дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов помилкового висновку та прийняв необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/942/25 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Тимошенко О.М., суддя Розізнана І.В.
06.03.2026 матеріали справи №918/942/25 надійшли до суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 залишено без руху.
16.03.2026 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази сплати судового збору. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 23.03.2026 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії суддів Тимошенко О.М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №918/942/25.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 визначено склад суду: Павлюк І.Ю. - головуючий суддя, суддя Розізнана І.В., суддя Крейбух О.Г.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.04.2026 об 12:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до 03.04.2026 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.
06.04.2026 на адресу суду від керівника Сарненської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення Господарського суду Рівненської області № 918/942/25 від 05.02.2026 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а доводи відповідача є безпідставними, у зв`язку з чим прошу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні прокурор заперечила доводи апеляційної скарги.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, Комунальним підприємством "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради проведено закупівлю UA-2023-12-14-011367-а за предметом: ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, очікуваною вартістю 1521000,00 грн.
Надалі, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (надалі - постачальник) та Комунальним підприємством "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради проведено закупівлю (надалі - споживач) та укладено договір № 14104-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024 (надалі - договір).
За цим договором постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплатити постачальнику вартість товару у строки та на умовах, встановлених цим договором (п 1.1. договору). 
Пунктом 4.1 договору встановлено , що загальна вартість товару визначена у додатку 1 до цього договору та становить 1342224,00 грн (в тому числі ПДВ - 223704,00 грн).
Відповідно до п. 5.1 договору, очікуваний обсяг постачання електроенергії становить 234000 кВт*год.
Договір набирає чинності і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє по 31.12.2024 включно, а в частині виконання зобов`язань сторонами - до повного їх виконання (п. 11.1.договору).
Відповідно по пункту 11.2 договору істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;
2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послугу разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару па ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону;
9) зменшення обсягів закупівлі та/або ціни згідно з договорами про закупівлю робіт з будівництва об`єктів нерухомого майна відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 382 "Про реалізацію експериментального проекту щодо відновлення населених пунктів, які постраждали внаслідок збройної агресії Російської Федерації", якщо розроблення проектної документації покладено на підрядника, після проведення експертизи та затвердження проектної документації в установленому законодавством порядку.
Згідно додатку № 1 до договору № 14104-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024 ціна за електричну енергію за 1 кВт/год становить 4,78 грн без ПДВ.
Додатком № 3 до договору № 14104-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 03.01.2024 встановлено початок постачання електричної енергії - 01.01.2024.
У подальшому, між сторонами підписано ряд додаткових угод, якими збільшено ціну за одиницю товару:
А саме: 1) додатковою угодою № 3 від 17.06.2024 збільшено ціну за 1 кВт*год до 5,18034 грн без ПДВ (на 8,37 %);
2) додатковою угодою № 6 від 29.07.2024 збільшено ціну за 1 кВт*год до 6,48209 грн без ПДВ (на 35,60 %);
3) додатковою угодою № 7 від 16.09.2024, збільшено ціну за 1 кВт*год до 7,10321 грн без ПДВ (на 48,60 %);
Додатковою угодою № 3 від 17.06.2024, у відповідності до умов договору та, керуючись пп.2 п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», а саме погодження зміни ціни за одиницю товару в договору про закупівлю в разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару, беручи до уваги зміст звітів про результати роботи РДН/ВДР та діяльності ДП "Оператор ринку", документальним підтвердженням якого є експертний висновок Рівненської торгово - промислової палати про моніторинг ринкових цін електричної енергії (дата складання 31.05.2024), ціну збільшено за 1 кВт*год до 5,18034 грн без ПДВ.
Згідно з п. 3 вказаної додаткової угоди, дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.05.2024.
Додатковою угодою № 6 від 29.07.2024, у відповідності до умов договору та, керуючись пп.2 п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», а саме погодження зміни ціни за одиницю товару в договору про закупівлю в разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару, беручи до уваги зміст звітів про результати роботи РДН/ВДР та діяльності ДП "Оператор ринку", документальним підтвердженням якого є експертний висновок Рівненської торгово – промислової палати про моніторинг ринкових цін електричної енергії (дата складання 01.07.2024), ціну збільшено за 1 кВт*год до 6,48209 грн без ПДВ.
Згідно з п. 3 вказаної додаткової угоди, дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.06.2024.
Додатковою угодою № 7 від 16.09.2024, у відповідності до умов договору та, керуючись пп.2 п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», а саме погодження зміни ціни за одиницю товару в договору про закупівлю в разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару, беручи до уваги зміст звітів про результати роботи РДН/ВДР та діяльності ДП "Оператор ринку", документальним підтвердженням якого є експертний висновок Рівненської торгово - промислової палати про моніторинг ринкових цін електричної енергії (дата складання 30.07.2024), ціну збільшено за 1 кВт*год до 7,10321 грн без ПДВ.
Згідно з п. 3 вказаної додаткової угоди, дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини, що виникли з 01.07.2024.
Внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 48,60 % від первинної ціни.
Встановлено, що на виконання даного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" поставлено 199446,60 кВт*год електричної енергії на загальну суму 1342224,00 грн (з ПДВ), а саме:
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/1/1 за січень 2024 року від 18.01.2024 - 20920,502 кВт*год на суму 120000,00 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 1 від 22.01.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067543/2/1 за лютий 2024 року від 06.03.2024 - 16687 кВт*год на суму 95716,63 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 3 від 12.03.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/2/1 за лютий 2024 року від 06.03.2024 - 25154 кВт*год на суму 144283,34 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 4 від 12.03.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/1/1 за березень 2024 року від 03.04.2024 - 17295 кВт*год на суму 99204,12 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 13 від 05.04.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067543/2/1 за березень 2024 року від 03.04.2024 - 2187 кВт*год на суму 12544,63 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 12 від 05.04.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/2/1 за квітень 2024 року від 14.05.2024 - 15155 кВт*год на суму 86929,08 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 22 від 17.05.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067543/4/1 за квітень 2024 року від 14.05.2024 - 5765 кВт*год на суму 33068,04 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 21 від 17.05.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/2/1 за травень 2024 року від 11.06.2024 - 17648 кВт*год на суму 109707,17 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 28 від 13.06.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067543/4/1 за травень 2024 року від 11.06.2024 - 2202 кВт*год на суму 13688,53 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 27 від 13.06.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/6/1 за червень 2024 року від 16.07.2024 - 19429 кВт*год на суму 151128,64 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 31 від 19.07.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067543/6/1 за червень 2024 року від 16.07.2024 - 2294 кВт*год на суму 17843,89 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 32 від 19.07.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/2/1 за липень 2024 року від 06.08.2024 - 11043 кВт*год на суму 85898,06 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 33 від 12.08.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/8/1 за серпень 2024 року від 20.09.2024 - 21833,923 кВт*год на суму 186109,13 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 38 від 25.09.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067543/8/1 за серпень 2024 року від 20.09.2024 - 1618,986 кВт*год на суму 13800,00 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжного доручення № 37 від 25.09.2024;
- згідно акту приймання-передачі № 479067004/10/1 за жовтень 2024 року від 07.11.2024 - 20214,195 кВт*год на суму 172302,74 грн з ПДВ, сплачено відповідно до платіжних доручень № 42 від 14.11.2024 та № 43 від 14.11.2024.
Обгрунтовуючи доводи позовної заяви, прокурор звертає увагу, що додаткові угоди № 6 від 29.07.2024, № 7 від 16.09.2024 до договору укладені всупереч Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 та Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти в сумі 151943,10 грн - стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області в дохід місцевого бюджету.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частинами першою-третьою статті 623 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Частиною першою статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У силу вимог частин третьої, четвертої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується, що сторони уклали договір за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", який встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
За частиною четвертою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Пунктом другим частини п`ятої стататті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" можна дійти висновку, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь - якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок був викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 922/2321/22, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 922/433/22, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23, від 06.02.2025 у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025 у справі № 925/889/23, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону.
Збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
У пунктах 125-129 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначено таке:
"125. 24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
126. У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
127. Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
128. У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
129. Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю".
Також у зазначеній постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:
"139. Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.
140. До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24 виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом від 03.06.2021 № 1530-ІХ до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону "країни "Про публічні закупівлі" не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Як встановлено судом, оспорювані додаткові угоди до договору укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки за їх умовами ціна за одиницю товару (кВт/годину) перевищила 10 % граничну межу, а ціна договору фактично збільшилась на 48,60% порівняно з погодженою ціною під час закупівлі. З огляду на викладене прокурор просить оспорювані додаткові угоди визнати недійсними та повернути на користь позивача сплачені за цими угодами кошти.
Проте, вносячи зміни в ціну на електроенергію додатковою угодою № 6 та додатковою угодою № 7, сторонами не враховано, що вартість електроенергії перевищує встановлену в договорі ціну 1 кВт електроенергії більше, ніж на 10% (в тому числі, з урахуванням збільшених тарифів), що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Скаржника зазначає, що Додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладанні між сторонами у відповідності до діючих на як час укладення основного договору так і на час їх підписання Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.
Згідно з пп. 7 п. 19 Особливостей (в редакції на час укладення спірних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку “на добу наперед”, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни
Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Водночас згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Верховний Суд у постановах від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23 та від 01.10.2024 у справі № 918/779/23 виснував, зокрема, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Отже в будь-якому випадку сторони мали керуватися обмеженнями, встановленими, зокрема, у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі".
Слід також звернути увагу, що 10% обмеження ціни пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі) та загальне обмеження збільшення ціни до 50% від первісної ціни договору було введено в дію лише Постановою КМУ № 1067 від 01.09.2025, яка набрала чинності 04.09.2025.
Згідно із частиною 1 статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Колегія суддів зазанчає що відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина 1 статті 216 ЦК).
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У справі, що розглядається, судом установлено, що внаслідок укладення додаткових угод № 6 від 29.07.2024 та № 7 від 16.09.2024 ціну товару було збільшено на 48,60 % від ціни, тобто перевищено максимальний ліміт щодо зміни ціни на 10 %, який передбачений пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).
Приписами частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки зазначені додаткові угоди підлягають визнанню недійсними то розрахунок за поставлену електроенергію повинен здійснюватись за ціною, вказаною за умовами договору з урахуванням додаткової угоди № 3 від 17.06.2024, а саме - 5,18034 грн з ПДВ за 1 кВт/год.
Комунальне підприємство "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради повинно було сплатити за поставлену електричну енергію в обсязі 76433,104 кВт*год кошти у розмірі 475139,359 грн (76433,104 кВт*год Х 5,18034 грн + 20% ПДВ).
Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 151943,10 грн (627082,46 грн (фактично сплачені кошти) - 475139,359 грн).
Оскільки зазначені додаткові угоди № 6 та №7 є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленими у цих додаткових угодах цінах відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК, у заявленому розмірі має повернути Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". 
Посилання скаржника на те, що висновок Держаудитслужби, як органу державного фінансового контролю відсутній, що свідчить про дотримання сторонами вимог законодавства про публічні закупівлі безпідставні та спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами.
Щодо звернення прокурора в інтересах держави в особі Клесівської селищної ради.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України "Про прокуратуру", частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 05.03.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).
Частини третя та четверта Закону України "Про прокуратуру" серед іншого встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).
Встановлена цим Законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Тобто визначений частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору, і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.
Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).
У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №924/524/24).
Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №923/449/18, від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 25.06.2024 у справі №918/760/23, від 01.10.2024 у справі №918/778/23, від 20.02.2025 у справі №910/16372/21).
Сільські, селищні, міські ради відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності, зокрема, коштів місцевого бюджету.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
У даному випадку укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі № 912/989/18).
Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, вказав, що спірні додаткові угоди до договору укладено всупереч Особливостей та Закону України "Про публічні закупівлі". 
Згідно плану закупівлі, джерелом фінансування закупівлі електроенергії є місцевий бюджет. 
Клесівська селищна рада Сарненського району Рівненської області, як засновник здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю територіальної громади і закріплене за підприємством на праві оперативного управління. 
Комунальні підприємства (установи) створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).
Вказаний правовий висновок, зазначений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 815/1216/16.
З огляду на викладене, Клесівська селищна рада є органом, уповноваженим державою на здійснення функцій по управлінню КП "Клесівводоканал" Клесівської селищної ради забезпечує фінансування вказаного підприємства. Відносини між міською радою та комунальним підприємством будуються на підконтрольності і підпорядкованості.
Тобто, наслідком порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" в спірних правовідносинах є нераціональне використання коштів підприємством, підпорядкованим і підзвітним саме Клесівській селищній раді.
Водночас суд першої інстанції встановив, що Сарненською окружною прокуратурою, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", скеровано на адресу Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області відповідний лист № 53-2354ВИХ-25 від 04.09.2025, яким повідомлено про наявність порушень при підписанні додаткових угод до договору постачання електричної енергії.
З відповіді Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області № 1108/04-05 від 15.09.2025 вбачається, що заходи щодо стягнення в судовому порядку надмірно сплачених коштів по закупівлі електроенергії не вживались.
Крім того, згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Клесівською селищною радою Сарненського району Рівненської області позовів до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав не подано.
За таких обставин підставою для реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка органу місцевого самоврядування як розпорядника бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася оплата електричної енергії за спірним договором.
Доводи апелянта щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено невжиття селищною радою заходів реагування на виявлені порушення, що свідчить про її пасивну поведінку як розпорядника бюджетних коштів.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі прокурор підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та правильно визначив Клесівську селищу раду Сарненського району Рівненської області позивачем за пред`явленим ним до суду позовом, адже для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти слід повертати (стягувати) саме на користь держави в особі уповноваженого органу як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь державного бюджету (постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15.03.2024 у справі № 904/192/22). 
Крім того, суд звертає увагу, що згідно з правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З огляду на те, що відповідач 1 є стороною, яка ініціювала укладення додаткових угод, які суд визнав недійсними, та отримала суму переплачених коштів, тому судом першої інстанції, у відповідності до норм ст. 129 ГПК України, правомірно стягнуто судовий збір, сплачений прокуратурою за подання даного позову, із відповідача 1.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 05.02.2026 у справі №918/942/25 - без змін.
2. Справу №918/942/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" квітня 2026 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю. 

Суддя   Розізнана І.В. 

Суддя   Крейбух О.Г.