справа № 631/296/26 
провадження № 1-кп/631/119/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 в селищі Нова Водолага кримінальне провадження № 12025220000000481 від 04 квітня 2025 року, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, розлучений, який має на утриманні неповнолітню дитину – сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, командир 2 відділення 4 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_2 НГУ, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, є учасником бойових дій,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, маючи злочинний умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин, а саме на виготовлення та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини 4-ММС, вирішив підшукати співучасника для їх вчинення. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в середині березня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, звернувся із вказаною пропозицією до раніше знайомої особи, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, яка погодилася на пропозицію ОСОБА_4 . 
Отримавши згоду особи, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, на участь у скоєнні злочинів, пов`язаних із систематичним незаконним обігом психотропних речовин, з метою отримання грошових коштів, ОСОБА_4 повідомив особі, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, механізм незаконного виготовлення обладнання, призначеного для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, 4-ММС (4-метилметкатинон), відповідно до наявних у ОСОБА_4 креслень та відео уроків з покрокового механізму виготовлення вказаного обладнання та дотримання відповідної технології. В подальшому незаконно виготовлену особливо небезпечну психотропну речовину ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, планували збувати великими партіями за грошову винагороду. 
Одержані від незаконного виробництва та збуту психотропних речовин грошові кошти ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, планували розподіляти між собою у заздалегідь обумовлених частинах з урахуванням вартості витрачених коштів, необхідних для придбання частин обладнання та інгредієнтів, розмір яких в ході проведення досудового розслідування не встановлений.
У подальшому, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи в групі за попередньою змовою, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон) через мережу Інтернет, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 13 травня 2025 року та у невстановленому в ході досудового розслідування місці придбали необхідні комплектуючі, а саме: скляний лабораторний посуд – скляні мірні колби, прозорі полімерні контейнери, будівельний міксер, зволожувач повітря, пластиковий пристрій конусної форми об`ємом 200 літрів з двигуном для змішування, фільтраційну лійку, ємність білого кольору закриту кришкою, в яку вбудовано змішувач, спеціальну витяжку з гофрою для виводу хімічних парів, індукційну поверхню для підігріву та синтезу речовин, металеву машину для обробки тисненням, перероблену медичну крапельницю для змішування, холодильник для процесу кристалізації та інше приладдя і пакувальний матеріал. 
Крім того, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, через мережу Інтернет придбали також необхідні інгредієнти для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), а саме: рідини, які містять етанол, дихлорметан, 2-пропанон (ацетон), ізомедедрон, розчин пероксиду водню, 4-метилбензойну кислоту, метиламін, хлоридну (соляну) кислоту та інші, які стали незаконно зберігати у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . 
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, перебуваючи в даному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 13 травня 2025 року, шляхом збору та пристосування відповідним чином наявного у них посуду та лабораторного обладнання, відповідно до наявних відео уроків та рецептів, обладнали кімнату з відповідними кліматичними умовами (контролем температури та вологості повітря, а також витяжкою для виводу хімічних парів) та з`єднали бочки з міксерами, таким чином незаконно виготовили та почали зберігати обладнання, призначене для виготовлення психотропних речовин або їх аналогів з метою виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини.
Протиправна діяльність ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, пов`язана із незаконним виготовленням та зберіганням обладнання, призначеного для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон) була припинена на законних підставах співробітниками поліції, які 13 травня 2025 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 виявили та вилучили вказане обладнання, лабораторний посуд та прилади, необхідні для проведення хімічної реакції синтезу з метою виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), а саме: скляний лабораторний посуд – скляні мірні колби, прозорі полімерні контейнери, будівельний міксер, зволожувач повітря, пластиковий пристрій конусної форми об`ємом 200 літрів з двигуном для змішування, фільтраційну лійку, ємність білого кольору закриту кришкою, в яку вбудовано змішувач, спеціальну витяжку з гофрою для виводу хімічних парів, індукційну поверхню для підігріву та синтезу речовин, металеву машину для обробки тисненням, перероблену медичну крапельницю для змішування, холодильник для процесу кристалізації фасувальний матеріал та інше приладдя та пакувальний матеріал та ємності з залишками рідин, які містять етанол, дихлорметан, 2-пропанон (ацетон), ізомедедрон, розчин пероксиду водню, 4-метилбензойну кислоту, метиламін, хлоридну (соляну) кислоту та інші. Крім того, в телефонах у фігурантів виявлені відповідні відео уроки та зображення рецептів з покрокового механізму виготовлення вказаного обладнання та дотримання відповідної технології з виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон).
За допомогою всіх об`єктів, вилучених в ході проведення обшуку та наданих на дослідження в рамках досудового розслідування, можливо виготовити (синтезувати) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон). 
Крім того, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи спільний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою виготовлення психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, придбали та в подальшому почали зберігати прекурсори 2-пропаноном (ацетон) масою 3200 грам та 1070 грам та хлоридну (соляну) кислоту з концентрацією 35%+-0,7%, масою 7980 грам за наступних обставин.
Так, приблизно в середині березня 2025 року, однак не пізніше 13 травня 2025 року, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, через мережу Інтернет придбали необхідні інгредієнти для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон), а саме: 2-пропаноном (ацетон) масою 3200 грам та 1070 грам та хлоридну (соляну) кислоту з концентрацією 35%+-0,7%, масою 7980 грам, які стали незаконно зберігати у полімерних каністрах у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 . 
Протиправна діяльність ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, пов`язана із незаконним придбанням та зберіганням прекурсорів 2-пропаноному (ацетону) та хлоридної (соляної) кислоти з концентрацією 35%+-0,7% для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон) була припинена на законних підставах співробітниками поліції, які 13 травня 2025 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 виявили та вилучили вказані каністри з прекурсорами. 
Так, прозора рідина, всередині вилученої полімерної каністри білого кольору є 2-пропаномо (ацетоном), прекурсором стосовно якого встановлено заходи контролю з вмістом 99,47%, масою 3200 грам.
Крім того, прозора рідина, всередині вилученої каністри, наданої на дослідження є 2-пропаноном (ацетоном), прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю з вмістом 99,47%, масою 1070 грам.
Також, рідина в полімерній каністрі є прекурсором стосовно якого встановлюються заходи контролю – хлоридною (соляною) кислотою з концентрацією 35%+-0,7%, масою 7980 грам.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного виготовлення та збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах і отримання від зазначеної протиправної діяльності значних незаконних прибутків, розуміючи, що самотужки, без залучення інших осіб, не зможе досягти бажаного результату, оскільки зазначені процеси виготовлення психотропних речовин, їх зберігання, фасування та пакування потребує додаткових сил та ресурсів, в середині березня 2025 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлено, вступив у злочинну змову з особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, які, попередньо узгодивши свої протиправні дії, стали на злочинний шлях та вирішили спільно вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним виготовленням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах.
Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи умисно, бажаючи мати доходи за рахунок засобів, здобутих в результаті заняття незаконним видом діяльності, посягаючи на порядок обігу прекурсорів, психотропних речовин, встановлений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року та Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій, у період з середини березня 2025 року (точної дати у ході досудового розслідування не встановлено) по 13 травня 2025 року здійснювали незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах.
У порушення вимог законодавства України ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах для досягнення єдиного злочинного результату, маючи доступ до домоволодіння, яке розташоване неподалік від його місця реєстрації та мешкання, а сааме, за адресою: АДРЕСА_2 , вирішили використати дане домоволодіння для обладнання в його приміщеннях лабораторії з виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – 4-ММС (4-метилметкатинон). З цією метою ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, у середині березня 2025 року (точної дати у ході досудового розслідування не встановлено) придбали необхідний хімічний посуд, каністри, рідини, речовини, компоненти, фасувальний матеріал, приладдя та пакувальний матеріал, які останні перевезли до домоволодіння за вищевказаною адресою з метою виготовлення особливо небезпечних психотропних речовин. При цьому, з метою конспірації своєї незаконної діяльності останні обклеїли стіни, підлогу та стелю кімнат будинку, де безпосередньо організували незаконне виготовлення особливо небезпечних психотропних речовин, захисною плівкою та затулили вікна домоволодіння пінопластом білого кольору та чорною плівкою з метою, щоб ніхто через дані вікна з надвору не побачив, що знаходиться у будинку.
Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи умисно, з корисливих мотивів, у період з середини березня 2025 року (точної дати у ході досудового слідства не встановлено) по 02 травня 2025 року в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно виготовили рідину масою не менше 13,2449 г та 7,7932 г, а також речовину масою не менше 3,3977 г та 0,5602 г, які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС та яку у подальшому стали зберігати у домоволодінні за вищевказаною адресою з метою збуту.
Надалі, 02 травня 2025 року під час документування вчинення злочину працівниками правоохоронного органу проведено негласну слідчу (розшукову) дію відповідно до ст. 267 КПК України – обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якої виявлено речовини та рідини, виготовлені ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, а також вилучено зразки речовин та рідин для дослідження під час досудового розслідування тяжкого злочину, а саме: з першої кімнати будинку вилучено шприц з рідиною темно-коричневого кольору, шприц з рідиною світло-коричневого кольору та шприц з прозорою речовиною; з другої кімнати будинку вилучено шприц з рідиною темно-коричневого кольору та два зіп-пакет з кристалічною речовиною світлого кольору.
Рідина в шприцах масою: 13,2449 г; 7,7932 г містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС. Маса 4-ММС становить: 1,4771 г; 0,5463 г. Крім того, рідина в шприці масою 4,8662 г та нашарування речовини на шприці, є прекурсором – ацетоном. Маса ацетону становить 4,7453 г. 
Також, в двох зіп-пакетах знаходяться речовини, які містять у своєму складі психотропну речовину. Речовини масою: 3,3977 г, 0,5602 г, містять у своєму складі 4-ММС, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса 4-ММС в складі наданих речовин становить: 2,3537 г, 0,3802 г.
Загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 4-ММС, що знаходилась у рідинах та речовинах, відібраних під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії відповідно до ст. 267 КПК України – обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та яка була виготовлена і зберігалася особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, за попередньою змовою із ОСОБА_4 у вищевказаному домоволодінні – становить 4,7573 г.
У подальшому, ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, не припиняючи свою протиправну діяльність, продовжили здійснювати свої незаконні дії з виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Надалі, 13 травня 2025 року протиправні дії ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, пов`язані з незаконним виготовленням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах, припинені працівниками поліції.
Так, в ході проведення 13 травня 2025 року обшуку за місцем незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту ОСОБА_4 та особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено посуд, каністри, фасувальний матеріал, приладдя та пакувальний матеріал, що використовувалися для виготовлення особливо небезпечних психотропних речовин, а також речовини загальною масою близько 6 940 грам, серед яких є речовини масою: 100,9650 г; 99,5042 г; 101,7642 г; 102,2160 г; 101,6895 г; 102,2764 г; 101,7481 г; 100,9360 г; 101,8606 г; 102,0749 г, 296,6 г, 299 г, 301,2 г, 298,7 г., 299,1 г., 298,4 г., 298,3 г., 297,63 г., 300,9 г., 298,43 г., 298,9 г., 300,3 г., 297,1 г., 296,2 г., 300,2 г., 293,8 г., 296,63 г., 257,9 г., 298,7 г., 298,2 г., які містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС, маса 4-ММС становить: 75,6016 г; 74,4391 г; 75,0023 г; 76,6610 г; 72,2097 г; 73,1082 г; 76,2633 г; 72,7890 г; 71,2922 г; 69,3844 г, 200,0863, 198,4762 г., 197,7077 г., 191,62 г., 200,0381 г., 196,3531 г., 195,8489 г., 204,1385 г., 203,9109 г., 201,1836 г., 195,9735 г., 207,9067 г., 175,74 г., 209,75 г., 199,7981 г. 180,8016 г., 195,6067 г., 172,1998 г., 186,2813 г., 185,20 г.
При цьому, загальна маса вищезазначеного 4-ММС, що знаходилась у рідинах та речовинах, відібраних 02 травня 2025 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) за адресою: АДРЕСА_2 , та що була виявлена при обшуку 13 травня 2025 року зазначеного домоволодіння становить 4640,1291 грама, що згідно таблиці № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188, становить особливо великі розміри. 
Тобто, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року ОСОБА_4 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої розглядаються в окремому провадженні, у період з середини березня 2025 року (точної дати у ході досудового розслідування не встановлено) по 13 травня 2025 року незаконно виготовили та зберігали з метою збуту у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , особливо небезпечну психотропну речовину 4-ММС (4-метилметкатинон) загальною масою не менше 4640,1291 грама, обіг якої заборонено згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770. 
10 березня 2026 року прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12025220000000481 від 04 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, у присутності захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, що була уточнена у частині узгодженого сторонам угоди покарання обвинуваченому 16 березня 2026 року.
Згідно з умовами цієї угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України та наведені обставини вчинення злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Сторонами узгоджено покарання обвинуваченому, що просили призначити при затвердженні угоди: за злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на строк 9 років, та не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України; за злочин, передбачений ч. 2 ст. 311 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за злочин, передбачений ч. 3 ст. 313 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років та не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, що встановлені приписами ст. 473, 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що бажав укласти угоду про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні злочинів за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, дав згоду на застосування узгодженого з прокурором виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Зазначив також, що йому дуже соромно, що він щиро розкаюється, жалкує про вчинене, засуджує свою поведінку.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначив, що угода була ініційована саме стороною захисту, укладена за бажанням ОСОБА_4 , який співпрацював зі слідством, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 зазначив, що угода відповідає вимогам закону та укладена в інтересах його підзахисного та за його бажанням, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримав думку інших захисників, зазначив, що угода відповідає вимогам закону та укладена за бажанням ОСОБА_4 , просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.
Прокурор ОСОБА_3 , вказав, що укладення угоди сторонами є добровільним, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, підтвердив, що ОСОБА_4 співпрацював зі слідством, повідомляв фактичні обставини вчиненого, давав викривальні показання щодо себе та іншого учасника злочинів, щиро розкаюється та жалкує з приводу вчиненого.
Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого. 
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженнях щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Також, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженнях щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами (п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України).
Оскільки, згідно зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України є особливо тяжким злочином, за ч. 2 ст. 311 КК України є нетяжким злочином, відтак, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості за умови виконання приписів п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України.
За п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про затвердження угоди.
Загальний порядок судового провадження на підставі угоди визначений положеннями ст. 474 КПК України.
Суд, на виконання приписів ст. 474 КПК України, шляхом проведення у судовому засіданні опитування учасників судового провадження, переконався що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. 
Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України, а саме, незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах, вчинених за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 311 КК України, а саме, незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб, за ч. 3 ст. 313 КК України, а саме, незаконне виготовлення та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин або їх аналогів з метою виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб. 
При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з наступного.
Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, командир 2 відділення 4 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_2 НГУ, є учасником бойових дій УБД, бажає продовжувати проходити військову службу та виконувати конституційний обов`язок із захисту суверенітету, територіальної цілісності та незалежності України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-239км18) зазначив, що вказані обставини слід рахувати як альтернативні, незалежні та такі, що можуть існувати одна від одної.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє суб`єктам угоди самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.
Проте, суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.
Пленум Верховного суду України у пункті 1 своєї Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За угодою, у кримінальному провадженні, що розглядається, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на строк 9 років, та не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України; за ч. 2 ст. 311 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 313 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років, та не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.
За правилом ч. 1, 2 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Верховний Суд у Постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к, провадження № 51-3612км18 вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Також, у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 347/1360/17, провадження № 51-3920км19 Верховний суд зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.
Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. 
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, зазначив що критично ставиться до вчиненого, дійсно засуджує свій вчинок і готовий нести відповідальність. 
Зазначене підтвердили захисники обвинуваченого, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_4 на досудовому слідстві надавав показання про власну кримінальну діяльність та викриття співучасників.
Прокурор ОСОБА_3 вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 на досудовому слідстві активно сприяв розкриттю злочину, детально розповідав про події вчинення кримінальних правопорушень, визнає себе винним, засуджує свої дії. 
Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступень тяжкості та небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після скоєного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, беручи до уваги інтереси суспільства в забезпеченні швидкого судового провадження, в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має статус учасника бойових дій, бажає продовжувати проходити військову службу та виконувати конституційний обов`язок із захисту суверенітету, територіальної цілісності та незалежності України, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на строк 9 (дев`ять) років, та з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає за можливе не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції зазначеної статті, як обов`язкове, тобто, не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України; за ч. 2 ст. 311 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 3 ст. 313 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає за можливе не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції зазначеної статті, як обов`язкове, тобто, не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти)років позбавлення волі без конфіскації майна.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Запобіжний захід  ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Відповідно до положень ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.
Зміст ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» № 3352-XII від 30 червня 1993 року (із змінами та доповненнями) мовить про те, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відтак, ураховуючи, що до ОСОБА_4 вперше був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, постановленою 15 травня 2025 року, який в подальшому не змінювався та не скасовувався, суд застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України й обчислює обвинуваченому строк відбуття покарання з моменту фактичного затримання, визначеного протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 травня 2025 року, та подальшого застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 13 травня 2025 року о 19 годині 07 хвилин, зарахувавши час попереднього ув`язнення день за день.
Питання з речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження, застосованими на стадії досудового розслідування судом буде вирішено у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2025 року під № 12025220000000481, з якого були виділені матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, підстави для відмови у затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди.
На підставі викладеного та керуючись ст. 69, 314, 368-371, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 березня 2026 року між прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12025220000000481 від 04 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України та призначити йому покарання узгоджене сторонами кримінального провадження:
-за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, без конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України;
-за ч. 2 ст. 311 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; 
-за ч. 3 ст. 313 КК України у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти)років позбавлення волі, без конфіскації майна на підставі ч. 2 ст. 69 КК України.
Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 13 травня 2025 року о 19 годині 07 хвилин, зарахувавши час попереднього ув`язнення день за день.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1