Справа № 496/5962/24
Провадження № 2/496/1108/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – Пендюри Л.О. 
за участю секретаря – Сурженко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на окремо виділений об`єкт нерухомості та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння,
УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Коливай С.В., звернувся до суду із позовною заявою та просить: 
-визнати за ним право власності на окремо виділений об`єкт нерухомості – житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», а саме: 1-2 – житлова, площею 16,2 кв.м, 1-3 – кухня, площею 11,6 кв.м, 1-6 – коридор, площею 7,52 кв.м , 1-7 – ванна, площею 6,7 кв.м, загальною площею 42,02 кв.м, житловою площею 16,20 кв.м, розташованих на земельній ділянці, площею 0,04 га;
-припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним А.Ю. 17.07.2024 року за реєстровими номерами 2229, 2230, на праві спільної часткової власності належить частка житлового будинку, загальною площею 84,2 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, з надвірними спорудами: гаражем, цистерною, огорожею, а також частка земельної ділянки, площею 0,0803, кадастровий номер 5121084200:02:004:0150, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Дарувальником частини зазначеного вище нерухомого майна є ОСОБА_3 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2009 року по справі № 2-267/2009 за ОСОБА_3 було визнано право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.11.2011 року - право власності на частину земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після визначення долі кожного із співвласників в житловому будинку та присадибній земельній ділянці зазначені об`єкти нерухомості перестали бути об`єктом права спільної сумісної власності та стали об`єктами права спільної часткової власності. 01.11.2016 року Біляївський районний суд Одеської області ухвалив рішення у справі № 496/4638/15-ц про поділ майна, що є об`єктом права спільної часткової власності колишнього подружжя ОСОБА_4 , а саме виділив в натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по частині житлового будинку з надвірними спорудами та по частині земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши про необхідність переобладнання деяких приміщень, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи, яка була проведена в межах розгляду зазначеної справи. Станом натепер вказане судове рішення виконано у повному обсязі. Однак, незважаючи на це, сторони не можуть дійти домовленостей у спільному користуванні майном, що змусила позивача звернутись з даним позовом до суду. 
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі. 
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить його особистий підпис на довідковому листі, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
В судовому засіданні установлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним А.Ю. 17.07.2024 року за реєстровими номерами 2229, 2230, на праві спільної часткової власності належить:
-частка житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 84,2 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м, та складається з: житлового будинку – А; гаражу – Б, цистерни – І, огорожні – № 1-3, який розташований на земельній ділянці площею 0,0803 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5121084200:02:004:0150, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 51398851210, номер запису про право власності: 814275;
-частка земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 5121084200:02:004:0150, площею 0,0803 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Цього ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Юшиним А.Ю. право спільної часткової власності на зазначене вище нерухоме майно зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується відповідними витягами № 387157003 та № 387164057.
Зі змісту договорів дарування вбачається, що дарувальником нерухомого майна є ОСОБА_3 . Частина житлового будинку, яка була відчужена за договором дарування, належала їй на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2009 року (справа № 2-267), а частина земельної ділянки – на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.11.2011 року (справа № 2-2097). 
Так, з матеріалів справи та ЄДРСР вбачається, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.11.2009 року по цивільній справі № 2-267/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, за ОСОБА_3 визнано право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.11.2011 року по цивільній справі № 2-2097/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ Держкомзему у Біляївському районі в Одеської області, Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах» про визнання права власності на земельну ділянку, за ОСОБА_3 визнано право власності на частину земельної ділянки, площею 0,080 га, розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 
В подальшому, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2016 року по справі № 496/4638/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної часткової власності, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ОСОБА_3 виділено в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що вказана у варіанті поділу для співвласника 2 у висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 1-99/15 від 15 листопада 2015 року, а саме: виділено в особисте користування частину житлового будинку літ. «А» в складі: житлової кімнати «1-2», кухні «1-3», вбиральні «1-6», ванної кімнати «1-7». Приміщення вбиральні «1-6» площею 2,10 кв.м і частини прихожої «1-5» площею 5,45 кв.м переобладнати в приміщення коридору «1-6» площею 7,52 кв.м. Приміщення ванної кімнати «1-7» переобладнати в поєднаний санвузол «1-7». Загальна площа виділеного житлового будинку складає – 42,02 кв.м. Вхід до житлового будинку здійснюється з приміщення бувшої вбиральні «1-6». 
В свою чергу, ОСОБА_2 виділено в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що вказана у варіанті поділу для співвласника 1 у висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 1-99/15 від 15 листопада 2015 року, а саме: виділено в особисте користування частину житлового будинку літ. «А» в складі: житлової кімнати «1-1», житлової кімнати «1-4», загальною площею 29,0 кв.м з метою переобладнання житлових кімнат «1-1», «1-4» в житлову кімнату «1-1» площею 19,40 кв.м і приміщення кухні «1-4» площею 9,60 кв.м. Прихожу «1-5» площею 18,60 кв.м переобладнати в частину приміщення прихожої «1-5» площею 7,83 кв.м і приміщення поєднаного санвузлу «1-8» площею 4,74 кв.м. Загальна площа виділеного житлового будинку складає – 41,57 кв.м. Вхід в житловий будинок залишити без змін.
Визначено, що для обох співвласників необхідно обладнати підсобні приміщення інженерними комунікаціями з підключенням до існуючих мереж.
Окрім того, ОСОБА_3 виділено в натурі 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5121084200:02:004:0150, що вказана у варіанті поділу для співвласника 2 у висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 1-99/15 від 15 листопада 2015 року, а саме: виділено земельну ділянку площею 400 кв.м, яка складає дворову частину і використовується для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вхід на прибудинкову ділянку пропонується зберегти з АДРЕСА_1 , через установку нового входу №4. 
В свою чергу, ОСОБА_5 виділено в натурі 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5121084200:02:004:0150, що вказана у варіанті поділу для співвласника 1 у висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 1-99/15 від 15 листопада 2015 року, а саме: виділено земельну ділянку площею 400 кв.м, яка складає дворову частину і використовується для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вхід на прибудинкову ділянку пропонується зберегти, що існує з вул. Теніста через ворота з хвірткою №2. 
Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.08.2017 року по цивільній справі № 496/4638/15-ц за заявою ОСОБА_3 , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто грошову компенсацію з долею 1/2, що отримала реальну долю менше, що ідеально належить у розмірі 91176,0 грн та судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 4000,0 грн.
Позивач зазначає, що станом натепер рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.11.2016 року в частині переобладнання в приміщення коридору «1-6» площею 7,52 кв.м, та приміщення ванної кімнати «1-7» в поєднаний санвузол «1-7» виконані в повному обсязі. Вхід до житлового будинку здійснюється з приміщення бувшої вбиральні «1-6».
Таким чином, житловий будинок з надвірним спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вже поділений на окремі житлові частини, виділені в натурі, на частину, що належала ОСОБА_3 , 06.05.2024 року виготовлений технічний паспорт, як на самостійний об`єкт нерухомості. Територія подвір`я також визначена і розподілена між сторонами, проте вони не можуть досягти домовленості з приводу спільного користування майном.
Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено припинення права спільної часткової власності і визнання права власності на частку в натурі, як на самостійний об`єкт нерухомості, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав, передбачений ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
За змістом положень ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Як визначено у ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.06.2022 року по справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21) зазначив, що «…після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статті 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача».
Суд встановив, що житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 складається із двох частин, і позивачу за договорами дарування належить частина у спільній частковій власності. Відтак, позивач є власником окремого об`єкту нерухомості, виведеного в окрему одиницю, проте не може самостійно розпоряджатися своєю частиною майна, бо для цього потрібна згода співвласника, яку неможливо досягти у позасудовому порядку.
Зважаючи на те, що фактичний поділ нерухомого майна, що є предметом позову, вже проведений його співвласниками відповідно до судового рішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на окремо виділений об`єкт нерухомості – житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці, та припинення права спільної часткової власності на них.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 328, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст. 88 ЗК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на окремо виділений об`єкт нерухомості та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння – задовольнити. 
Припинити право спільної часткової власності (розмір частки ) за ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, кадастровий номер 5121084200:02:004:0150, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 28.10.2019 року органом 5127, РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на окремо виділений об`єкт нерухомості – житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», а саме: 1-2 – житлова, площею 16,2 кв.м, 1-3 – кухня, площею 11,6 кв.м, 1-6 – коридор, площею 7,52 кв.м , 1-7 – ванна, площею 6,7 кв.м, загальною площею 42,02 кв.м, житловою площею 16,20 кв.м, розташованих на земельній ділянці, площею 0,04 га.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повний текст рішення складено 19.02.2026 року.

Суддя Л.О. Пендюра