Справа № 442/853/26
Провадження № 1-кп/442/173/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026141110000037 від 12.01.2026 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сторона Дрогобицького району Львівської області громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , адвокатом та депутатом не є, неодруженого, віськовозобов`язаного, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
встановив:
Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 , будучи визнаний винним постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2025 в справі N?442/1130/25, яка набрала законної сили 08.04.2025, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) та накладено стягнення у виді 17000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 років , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи з нею ознайомленим, з метою її невиконання в частині призначеного судом покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, маючи реальну можливість її виконати шляхом уникнення керування будь-якими транспортними засобами на визначений судом строк, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, керуючись прямим умислом спрямованим на невиконання вищевказаної постанови суду, керував транспортним засобом, та порушував Правила дорожного руху, за що був притягнутий у встановленому законом порядку до адміністративної відповідальності.
Зокрема, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вище вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомленим з нею, з метою умисного невиконання постанови суду, яка набрала законної сили щодо позбавлення права керування транспортними засобами, та маючи реальну можливість її виконати, 12.01.2026 о 12 год 27 хв. керував транспортним засобом марки Audi моделі Q7 з транзитним номерним знаком НОМЕР_1 , по вулиці Пилипа Орлика в м. Дрогобич Львівської області, без відповідних документів, у зв?язку з чим, був зупинений працівниками Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, якими за вказаним фактом відносно ОСОБА_3 цього ж дня винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА N?6500173 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 , умисно не виконав постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив, що в березні 2025 року був позбавлений права керування транспортним засобом, однак в січні 2026 року керував автомобілем оскільки розвозив товар. У вчиненому щиро розкаявся.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, або перешкоджання її виконанню.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире розкаяння.
Обставини, які обтяжують покарання, не встановлено.
Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного.
При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким, обставини та характер його вчинення, особу винного, те, що свою вину у вчиненому визнав, розкаюється у вчиненому. 
Враховуючи вищенаведене, особу ОСОБА_3 , його вік, характеристику за місцем проживання, те, що не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, суд вважає, що виправлення і перевиховання останнього можливе при застосуванні покарання у виді штрафу, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експертів у вказаному кримінальному провадженні відсутні. 
З речовими доказами слід вчинити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 
Речовий доказ –відеозапис з нагрудного відеореєстратора, який міститься на флеш-носії «microSD» залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1