Справа №452/3621/25 
Провадження №2/452/502/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"05" березня 2026 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Кущ Т.М.,
при секретарі судового засідання Роман Л.І.,
за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області цивільну справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін без їх виклику за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в судовому засіданні 05 березня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

24 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення аліментів на її користь на її утримання на період навчання, а саме, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення нею 23-річного віку, посилаючись на те, що вона є студенткою другого курсу факультету прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка, денної бюджетної форми навчання, а відтак не має змоги працювати, не має інших джерел доходу, матеріальної допомоги, що отримує від своєї матері ОСОБА_3 , недостатньо, у зв`язку з чим потребує допомоги на своє утримання з боку обох батьків. Зазначила, що спільної згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, а тому вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом (а.с.1-3). 

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 січня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику на 05 березня 2026 року о 09 год. 00 хв. (а.с.22).

Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.24,26), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду 05 березня 2026 року, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохала суд провести розгляд справи без її участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.24 зворотна сторона,25), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавав, правом

подати відзив на позовну заяву не скористався. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, обставини, викладені в позовній заяві, підтвердив та вказав, що ним визнаються позовні вимоги у повному обсязі, прохав суд провести розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.27-28).

Згідно ч.8 ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Виходячи з положень ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи те, що справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також з урахуванням неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 

Суд, з`ясувавши позицію сторін у справі, викладену позивачем в позовній заяві та додатковій заяві, поданій до суду, а відповідачем у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, у відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Із копії свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Воютичі Самбірського району Львівської області, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 09 вересня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5)

Повнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається на другому курсі денної бюджетної форми навчання факультету прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка, термін навчання до 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою №1535 від 02 вересня 2025 року (а.с.4,7,14).

ОСОБА_1 отримує щомісячну стипендію в розмірі 2550 грн. 00 коп., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, врахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09 вересня 2025 року (а.с.15), інших доходів у неї немає (а.с.16,17).

Разом з тим, ОСОБА_1 проживає у гуртожитку, за який сплачує кошти її мати ОСОБА_3 у розмірі 8000 грн. 00 коп. щомісячно (а.с.8), а також позивач мала витрати на лікування у клініці стоматології фізичної особи-підприємця «Патрика» у розмірі 20000 грн.00 коп. (а.с.9-13).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (Постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2023 року у справі №752/20152/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років (Постанова Верховного Суду від 01 грудня 2021 років у справі №753/20347/20).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

За змістом статей 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що вона навчається на денній формі навчання, не має змоги працювати, не має інших джерел доходів і потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку обох батьків. Грошове забезпечення доньки здійснює лише її матір ОСОБА_3 , відповідач не покриває частини витрат, необхідних для навчання позивача після досягнення нею повноліття. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. 

Між сторонами добровільно не досягнуто згоди щодо умов матеріального забезпечення повнолітньої дитини, що продовжує навчання, отже спір стосується саме розміру аліментних платежів. 

Відповідач ОСОБА_2 зазначені обставини у справі не оспорював, фактично їх визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, про що зазначив в заяві по суті справи, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. 

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка навчається, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, та зобов`язаний утримувати її до закінчення навчання нарівні з матір`ю, оскільки закон покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини рівною мірою на обох батьків, а томупозовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період її навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, починаючи з дати подання позову до суду, а саме з 24 вересня 2025 року і до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Відтак, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору у розмірі, визначеному на день подання позову, а саме в розмірі 1211 грн. 20 коп. за пред`явлення до суду позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якої позивач ОСОБА_1 була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (із змінами та доповненнями). 

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись стст.12-13,76-82,141,206,247,259,263-268,274,279,430, стст.182,198-200 СК України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 20 серпня 2025 року, орган, що видав 4634, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 24 вересня 2025 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) гривень 20 (двадцяти) копійок, рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір на користь Державної судової адміністрації України.

Рішення допускається до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя         Т.М. Кущ