Справа №155/2094/25
Провадження №1-кп/155/74/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2026 місто Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025030600000266 від 24 листопада 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пустомити, Горохівського району, Волинської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, на утриманні якого особи не перебувають
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України,
за участю:  прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
УСТАНОВИВ
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 23 листопада 2025 року, близько 20 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, намагався потрапити до житлового будинку ОСОБА_3 , який не пускав його, випихаючи на вулицю. ОСОБА_8 не маючи здатності самостійно пересуватися, з власної необережності, кількаразово падав, з висоти власного росту, на тверду нерівну поверхню, внаслідок якого, отримав тілесні ушкодження, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, як таких, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я, чи незначну втрату працездатності.
Через незначний проміжок часу ОСОБА_3 , вийшов на вулицю, де побачив ОСОБА_8 який сидів на дивані. Тоді ОСОБА_3 усвідомлюючи, що на землі наявний сніговий покрив та низька температура повітря, та те, що останній не може самостійно пересуватись, перемістив його, шляхом волочіння, на відкриту ділянку місцевості, не вживши при цьому всіх можливих заходів для надання йому допомоги, хоча міг це зробити, керуючись прямим умислом, залишив його лежати на холодній землі, приблизно на відстані 200 метрів від будинку проживання ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_3 розуміючи, що ОСОБА_8 в цей момент, внаслідок сильного алкогольного сп`яніння, перебував у безпорадному стані, та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, через нездатність самостійно пересуватися та вести розмову, поставив його у небезпечний для життя стан, що в подальшому призвело до смерті ОСОБА_8 , яка наступила від загального переохолодження тіла, яке призвело до дихальної недостатності.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні умисних дій, які виразилися в завідомому залишені без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, у разі коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило смерть особи, та кваліфікує дане правопорушення, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.135 КК України визнав, та пояснив, що 23 листопада 2025 року, після 19 години ОСОБА_8 , прийшов до нього додому в АДРЕСА_1 , в стані сильного алкогольного сп`яніння, намагався потрапити до його будинку, він його не пустив та випхав на вулицю. Орієнтовно через годину, він вийшов на вулицю, де побачив ОСОБА_8 який лежав на землі, вирішив затягнути його додому, однак, втомився та лишив його на землі приблизно на відстані 100-150 метрів від будинку проживання ОСОБА_8 . Вказував, що думав останні поспить, встане і піде додому, оскільки з ним таке трапляється не вперше. Просив суд суворого не карати, щиро розкаюється за вчинене ним діяння.
Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що її брат ОСОБА_8 проживав один, вів неблагополучний спосіб життя, сильно зловживав спиртними напоями, неодноразово міг заснути серед вулиці, про що їй повідомляли сусіди. Ввечері, 23 листопада 2025 року розмовляла з братом, він був в стані алкогольного сп`яніння, просила його нікуди не йти з дому. Вказувала, що претензій до обвинуваченого немає, сам брат ОСОБА_8 винний у своїй смерті, просила суд сурово не карати обвинуваченого, не позбавляти його волі.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
У відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст.67 КК України, суд не вбачає.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує конкретні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, відсутність негативної характеристику за місцем проживання, офіційно не працює, інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра та не звертався за допомогою до них, поведінку самого потерпілого, а також думку потерпілої, яка просила сурово не карати обвинуваченого.
Однак, при призначенні покарання обвинуваченому судом також взято до уваги обставину, що дії обвинуваченого призвели до тяжких наслідків, а саме смерті особи.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджує у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, звільняє від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому йому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами. 
Судом взято до уваги позицію прокурора, який просив суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі без звільнення від відбуття покарання, однак, суд дійшов висновку про можливість досягнення мети виправлення засудженого без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою упродовж іспитового строку, враховуючи наявність трьох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відомості про особу обвинуваченого та потерпілого, а також позицію потерпілої.
Строк запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту закінчився 25 січня 2026 року та не був продовжений.
Судом також, відповідно до вимог ст.100 КПК України вирішується питання щодо речових доказів.
Процесуальні витрати у даному кримінальному проваджені відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.135 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: 
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його затримання з 24 листопада 2025 року по 25 листопада 2025 рік з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
На підставі ч.7 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк перебування під домашнім арештом за період: з 25 листопада 2025 року по 25 січня 2026 року, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді від 26 листопада 2025 року – скасувати.
Речові докази:
-недопалки, які поміщено в паперовий конверт – знищити;
-гіпсовий зліпок з фрагментом низу взуття (з локації №4), який поміщено у спецпакет №7285563, гіпсовий зліпок з фрагментом низу взуття (з локації №6), який поміщено у спецпакет №7285564, котре було вилучено безпосередньо на місці виявлення трупа ОСОБА_8 та на прилеглій до вказаного місця території – залишити при матеріалах кримінального провадження.
-спортивні штани та футболка, які поміщено до паперового конверту – передати за належністю законному володільцю;
-змиви РБК та контрольний змив з локації №1, які поміщено в паперовий конверт, змив РБК та контрольний змив з локації №2, змив РБК з поверхні оцинкованої ємкості (миски), який поміщено до паперового конверту, які поміщені в паперовий конверт, камінець з слідами РБК, який поміщено в паперовий конверт, фрагмент тканини з дивану з слідами РБК, який поміщено в паперовий конверт, фрагмент тканини килима з слідами РБК, який поміщено в паперовий конверт, ганчірка синього кольору з слідами РБК, яку поміщено в паперовий конверт, ганчірка голубого кольору з слідами РБК, яку поміщено в паперовий конверт – котрі були виявлені та вилучені, під час проведення обшуку які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області – знищити.
-мобільний телефон марки «Google Pixel 7», чорного кольору в бампер-чохлі сріблястого кольору, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області – передати законному володільцю ОСОБА_3 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Горохівський районний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору, потерпілій та обвинуваченому.

Головуючий ОСОБА_1