Справа №345/7293/25 
Провадження № 2/345/502/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26.02.2026 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. 
Позов мотивує тим, що 14.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року. На підставі Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк`права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 Договору факторинку ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 914,74 грн. Всупереч умовам кредитного договору , незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
14.09.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №С-110-009915-18-980 від 14.09.2018 року. На підставі Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 року укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 Договору факторинку від 17.11.2023 року ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 990,34 грн. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.
Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 57 905,08 грн., а також судові витрати.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказ19.01.2026 року на адерсу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Так, відповідачка зазначає, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності , переліку таких послуг і погодження їх з споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч.1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Таким чином, відсутні підстави для стягнення з неї в користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 19 927,62 грн. (а.с.56-57).
02.02.2026 року представником позивача Совою Ю.М. подано відповідь на позов, у якій вказано, що Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування комісії за обслуговування зазначеного договору. Також, за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Тому, позивач просить позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі (а.с.59-61).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
14.09.2018 року між АТ «Ідея банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року (а.с.5-14).
Згідно Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 року укладеного між АТ «Ідея банк» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.30-31). 
Відповідно до Реєстру боржників №2 від 17.11.2023 року Договору факторинку ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 914,74 грн в межах кредитного договору №Z02.00110.004336328 (а.с.33).
Згідно Договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим договором, позивач заміняє у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.
Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року в сумі 47 914,62 грн., з яких:
20 838,09 грн. - сума заборгованості за основним боргом;
7149,03 грн. – загальна заборгованість по відсотках;
19 927,62 грн. – заборгованість за комісіями комісія. 
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
14.09.2018 року між АТ «Ідея банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №С-110-009915-18-980 від 14.09.2018 року (а.с.18-25).
Згідно Договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 року укладеного між АТ «Ідея банк» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.30-31). 
Відповідно до Реєстру боржників №2 від 17.11.2023 року Договору факторинку ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 990,34 грн в межах кредитного договору №С-110-009915-18-980 (а.с.34).
Згідно Договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим договором, позивач заміняє у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.
Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С-110-009915-18-980 від 14.09.2018 року в сумі 9990,34 грн., з яких:
3 976,87 грн. - сума заборгованості за основним боргом;
6 013,47 грн. – загальна заборгованість по відсотках;
Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за вказамини договором.
Згідност. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно із ч. 2. ст.1050, ч. 2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (копія повідомлення додається).
Відповідно дост. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання),
Згідно ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч. 1ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобов`язання та в обов`язку відповідача виконати взяті зобов`язання належним чином.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу, нарахованими процентами за користування кредитом є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за комісією за договором №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року.
П.1.4 договору №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року передбачено комісію «за обслуговування кредиту банком», яка сплачується щомісячно в терміни та врозмірах, визначену згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором та становить 1,85 % щомісячно від початкової суми. 
16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Отже, суд приходить до висновку, що положення п.1.4 договору №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту слід відмовити.
Отже, позов слід задоволити частково.
Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією від 05.12.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028,25 грн. (а.с. 56).
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1985,94 грн. (3028,00 грн. х 37977,46 грн. /57 905,08 грн.).
На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 625, 629, 634, 641, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, 

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за:
договором №Z02.00110.004336328 від 14.09.2018 року в сумі 27 987,12 грн., з яких:
20 838,09 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;
7149,03 грн. – сума заборгованості за відсотками;
договором №С-110-009915-18-980 від 14.09.2018 року в сумі 9 990,34 грн., з яких:
3 976,87 грн. - сума заборгованості за основним боргом;
6 013,47 грн. – загальна заборгованість по відсотках;
а всього стягнути загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 37 977,46 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - судові витрати в розмірі 1985,94 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: