Справа №: 398/4810/25	

провадження №: 2/398/388/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"03" березня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 3566230 про споживчий кредит від 04.11.2021 року в розмірі 34875,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 3566230 про споживчий кредит, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 7500,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 04.11.2021 року, зі сплатою 1,50% в день. 23.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №81-МЛ, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача за договором про споживчий кредит № № 3566230 від 014.11.2021 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 23.06.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 34875,00 грн, з яких: 7500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 25875,00 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1500,00 грн - заборгованість за комісією.
26.09.2025 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
19.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мотальова-Кравець В.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому уповноважений представник відповідача вказувала на те, що Договором № 3566230 від 04.11.2021 рокау, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, обумовлено строк кредиту 30 днів, тобто до 04.12.2021 року, загальна вартість кредиту 10875,00 грн, ставка по кредиту 1,5%. Згідно розрахунку заборгованості позивача, нарахування відсотків відбувалося після спливу строку кредитування, тобто після 04.12.2021. Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору про продовження строку кредитування після 04.12.2021 матеріали справи не містять, тому у позивача відсутні правові підстави нараховувати проценти після закінчення строку кредитування. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, розмір заборгованості відповідача складає 10875,00 грн, з яких: 7500,00 грн - заборгованість за тілом та 3375,00 грн. - заборгованість за відсотками. Щодо комісії в розмірі 1500,00 грн -представник відповідача вважає неправомірною, оскільки це суперечить ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», а відтак кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредити будь-які відсотки, комісії, платежі тощо, за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Окрім цього, заявлений розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають. Просила відмовити в повному обсязі в задоволення позовних вимог, справу розглянути за відсутності відповідача та його представника.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначив, що у разі неявки представника позивача у судове засідання, просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника, заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 04.11.2021 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «Мілоан» анкету-заяву на кредит № 3566230 .
04.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №3566230, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 7500,00 грн (п.п.1.2 п. 1), строком на 30 днів, тобто з 04.11.2021 року до 04.12.2021 року включно (п.п.1.3, 1.4 п. 1), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% в день, що в сумі становить 3375,00 грн (п.п. 1.5.2 п. 1.5) та комісії за надання кредиту в сумі 1 520,00 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту (п.п.1.5.1 п. 1.5). Договір містить додаток №1 «Графік платежів» та додаток №2 «Паспорт споживчого кредиту». Зазначені договір, додатки №№1, 2 відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором .
Позивач надав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 7500,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 60313820 від 04.11.2021 року.
Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та користування ними відповідачем не оспорюється.
23.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №81-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №81-МЛ від 23.02.2022 року , ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 3566230 про споживчий кредит від 04.11.2021 року.
Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором № 3566230 про споживчий кредит від 04.11.2021 року.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на станом на 23.06.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 34875,00 грн, з яких: 7500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 25875,00 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1500,00 грн - заборгованість за комісією.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Зазначене вище спростовує позицію представника відповідача щодо неправомірності встановлення та нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.12.2021 року та зазначена дата є кінцевим терміном повернення кредиту.
Доказів продовження зазначеного строку кредитування позивачем не надано.
За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №300/438/18.
В постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
З відомості про щоденні нарахування та погашення і розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося і поза межами строку кредитування, визначеного п. 1.3. кредитного договору, тобто після 04.12.2021 року, що є неправомірним.
Отже, сума заборгованості відповідача за кредитним договором в частині заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 04.11.2021 року до 04.12.2021 року (строк кредитування визначений договором) підлягає перерахунку наступним чином: 7500,00 грн х 1,50% / 100% х 30 днів = 3375,00 грн. Така загальна сума відсотків за користування кредитом закріплена і в підпункті 1.5.2 кредитного договору та Додатку №1 до договору (графік платежів).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7500,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3375,00 грн та комісії за надання кредиту в розмірі 1 500,00 грн, а всього 12 375,00 грн.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог (35,48%), в розмірі 859,47 грн та 2483,60 грн відповідно.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 – 81, 141, 258, 259, 263 – 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, код ЄДРПОУ 35234236, рахунок НОМЕР_2 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість за договором № 3566230 про споживчий кредит від 04.11.2021 року станом на 23.06.2025 року в загальному розмірі 12375 (дванадцять тисяч триста сімдесят п`ять) грн 00 коп, яка складається з: 
7500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 
3375,00 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 
1500,00 грн - заборгованість за комісією.
В іншій частині позовних вимог відмовити
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, код ЄДРПОУ 35234236, рахунок НОМЕР_2 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») судовий збір в розмірі 859 ( вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 47 коп та та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) грн 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 03 березня 2026 року.

Суддя Л.І. Стручкова