Справа № 308/4045/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд: скасувати постанову серії ЕНА №6769435 від 05.03.2026 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.
 
Позивач вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки правил дорожнього руху він не порушував та під час керування транспортним засобом користувався засобами пасивної безпеки. Окрім цього, відповідачем порушено процедуру розгляду справи, зокрема позивачу не було вручено копію постанови, а натомість вручено лише квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови, не було надано жодних належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та не забезпечено реалізацію його права на захист.
 
Відзив на позовну заяву відповідачем подано до суду.
 
Разом з адміністративним позовом позивачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: постанови серії ЕНА №6769435 від 05.03.2026, винесеної відносно нього.
 
Інші процесуальні дії у справі.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2026 вказану справу передано на розгляд судді Бедьо В.І.
 
Ухвалою суду від 19.03.2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (стаття 286 КАС України), які встановлені параграфом 2 Глави 11 КАС України. Витребувано у відповідача належним чином посвідчену копію постанови серії ЕНА №6769435 від 05.03.2026 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 .
 
Пояснення сторін в судовому засіданні.
 
Позивач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату і час проведення судового засідання.
 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України.
 
Обставини справи, встановлені судом.
 
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6769435 від 05.03.2026, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.
 
Виходячи із змісту позовної заяви та наданих матеріалів, особою, яка винесла постанову, було встановлено, що 05.03.2026 о 09 год. 47 хв. у селі Середнє, по вул. Лесі України, 1, Закарпатська область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Iveco Daily», державний номерний знак НОМЕР_1 , та під час руху не користувався засобом пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
 
Разом з тим, як зазначає позивач, копію самої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності йому не вручено, а вручено лише квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови. Також позивач посилається на те, що на його вимогу поліцейським не було надано жодних фото-, відео- чи інших доказів на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху.
 
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, зокрема не містять належно долученого фото- чи відеозапису правопорушення, а також відомостей про технічний засіб, яким такий запис здійснювався.
 
Оцінка Суду.
 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
 
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та чи є інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
 
За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Відповідно до п.2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки, користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
 
Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
 
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі. Постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а у справах у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, якщо такий запис здійснювався.
 
Крім того, відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, під розписку.
 
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.
 
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
 
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
 
За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
 
Таким чином, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень саме на відповідача покладається тягар доказування правомірності свого рішення та обов`язок подати суду всі наявні документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
 
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.
 
Суд виходить з того, що сам по собі опис адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
 
Належним доказом у справі є саме фіксація факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не лише факт притягнення його до відповідальності.
 
Проте, всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 05.03.2026, керуючи транспортним засобом Iveco Daily, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки.
 
Доказів у вигляді фото- чи відеофіксації матеріали справи не містять. Відомості про технічний засіб, яким здійснювалася фіксація правопорушення, також відсутні. Доказів вручення позивачу саме копії постанови, а не лише квитанції про сплату штрафу, відповідачем також не надано.
 
Отже, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а також не спростував доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
 
Крім того, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення та вини особи в його вчиненні.
 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.
 
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі на закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
 
Згідно із закріпленою у ст. 62 Конституції України презумпцією особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
 
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості такої особи.
 
Вказана позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а.
 
За таких обставин, аналізуючи наведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому постанову серії ЕНА №6769435 від 05.03.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
 
Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
 
Окрім цього, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №543/775/17.
 
Відтак, з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
 
З цих підстав, керуючись статтями 1-3, 72, 77, 90, 139, 241-246, 268-271, 286 КАС України, статтями 7, 9, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283, 285, 287-289 КУпАП, суд, -
 
У Х В А Л И В:
 
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - задовольнити.
 
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6769435 від 05.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.
 
Стягнути з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

 
Суддя Ужгородського міськрайонного 
суду Закарпатської області Бедьо В.І.