Справа № 712/7979/24 
Провадження № 2/712/121/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі: 
головуючого судді Токової С.Є.
при секретарі судового засідання Білик О.Ю. 
з участю представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
представника третьої особи Вічкань В.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_3 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини. 
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11 березня 2022 року відповідач з донькою виїхала проживати до Федеративної Республіки Німеччина.
Позивач у позові зазначає, що постійно спілкувався з донькою та відповідачем за допомогою засобів відеозвязку, надавав кошти для забезпечення належних їх умов проживання за кордоном.
Проте в січні 2023 року дружина подала до суду заяву про розірвання шлюбу та з того часу чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, на неодноразові спроби вирішити питання мирним шляхом, відповідач не погоджується та забороняє дитині спілкуватися з ним засобами телефонного та відеозвязку. Більш того, відповідач не бажає надавати йому інформацію про стан здоров`я та успіхи у навчанні доньки.
У квітні 2023 року він звернувся із заявою до Служби у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з ним. В ході розгляду справи Службою було встановлено, що відповідач дійсно проживає у Федеративній Республіці Німеччина та не має наміру повертатися до України.
Позивач зазначив, що має бажання приймати участь у вихованні доньки, спілкуватись з нею, бути обізнаним про стан її здоров`я та навчання, а тому з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, вважає за доцільне встановити йому порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою у наступний спосіб: спілкування засобами відеозв`язку щовівторка та щосуботи з 20 год 30 хв до 21 год 30 хв за київським часом та з 19 год 30 хв до 20 год 30 хв за місцевим часом перебування дитини в Федеративній Республіці Німеччина.
Ухвалою Соснівського районного суд м. Черкаси від 30 червня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.
16.05.2025, через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Андрієнко І.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначила, що після початку воєнного вторгнення з боку російської федерації відповідачка з дочкою 11.03.2022 виїхали за межі України. Ствердження позивача про те, що він надав гроші відповідачці на виїзд за кордон та постійно забезпечував їх потім для можливості винаймати житло та проживати за кордоном не відповідають дійсності. Позивачем було надано лише 45 євро під час виїзду за кордон та за 2022-2025 роки було декілька переказів коштів на загальну суму не більше 350 євро. Після виїзду відповідачки з дочкою за кордон, вона сама повідомила позивачу точну адресу свого облаштування в Німеччині. Дочка ОСОБА_6 має свій мобільний телефон, номер телефонної карточки відомий позивачу. Позивач повідомляє суду, що відповідачка почала перешкоджати у спілкуванні з дочкою з січня 2023 року, тоді як згідно скриншоту листувань позивача з дочкою, які долучені позивачем до матеріалів справи, убачається їх спілкування в період з 02.01.2024 по 18.05.2024. При цьому сам батько не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, оскільки після декількох дзвінків в перших числах січня 2024 року він не з`язувався з дитиною протягом наступних п`яти місяців. При цьому у дитини не змінювався номер і дочка користувалась телефоном. Дочка сторін ОСОБА_6 боїться примусового контакту з батьком у зв`язку з тим, що батько вчиняє щодо неї психологічне насильство під час телефонних та відео дзвінків, а також застосовував до неї фізичні покарання під час проживання сім`єю в Україні. Після виїзду відповідачки за кордон позивач неодноразово телефонував їй та погрожував застосуванням фізичного насильства, чинив психологічне насильство, у зв`язку з чим вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про залякування та погрози застосування фізичного насильства з боку позивача. Дочка ОСОБА_7 на даний час проходить психологічне лікування. Згідно звіту про результати для подання до органів влади від 02.04.2025 у неї наявні деякі страхи, частина яких пов`язана з військовими подіями, частина – з спілкуванням з позивачем. Після завершення дочкою ОСОБА_5 психологічного лікування відповідачка ОСОБА_4 погоджується на участь батька ОСОБА_3 у вихованні дочки, а саме: спілкування засобами відеозв`язку перші шість місяців з періодичністю один раз в місяць в останню неділю місяця з 17 год. 00 хв. до 18 год 00 хв (за Київським часом), наступні місяці – спілкування засобами відеозв`язку з періодичністю один раз в тиждень в неділю з 17 год 00 хв до 18 год 00 хв (за Київським часом).
У відповіді на відзив представник позивача адвокат Попова І.П. зазначила, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів про вчинення позивачем відносно своєї доньки фізичного чи психологічного насильства. Згідно відповіді Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 в період з 2012 року по теперішній час не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та за ст. 184 КУпАП. Про факт засудження позивача у минулому відповідачу було відомо ще до укладення шлюбу, що не перешкоджало відповідачу перебувати у шлюбі майже 12 років та народити від позивача дитину. Під час шлюбу відповідач жодного разу не зверталася до правоохоронних органів з приводу «агресивної» поведінки позивача. Позивач востаннє розмовляв з донькою по телефону ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час розмови донька повідомила, що любить тата та сумує за ним, має бажання приїхати влітку на канікули в Україну та погостювати у позивача та бабусі, також розповіла, що їх розмову з татом слухають. Дійсно, відповідач не змінювала свій номер телефону та номер доньки, однак заблокувала його як абонента, а тому він не може зв`язатися з донькою. Позивач любить свою доньку, завжди піклувався про неї і має бажання опікуватись і надалі, неприязні відносини між колишнім подружжям не мають жодним чином впливати на відносини батька та дитини.
Ухвалою від 15 жовтня 2024 року відповідно до ст.19 СК України судом було зобов`язано Орган опіки та піклування Черкаської міської ради надати суду письмовий висновок щодо встановлення способу участі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
06.01.2025 року органом опіки та піклування м. Черкаси надано суду висновок від 28.12.2024 року №19746/26645-01-21 відповідно до якого в процесі перевірки встановлено, що ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території Черкаської територіальної громади не проживають, заслухати думку матері дитини з означеного питання не неможливо, у зв"язку з чим орган опіки та піклування м. Черкаси не має можливості підготувати висновок про встановлення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкування з дитиною.
05.12.2025, на виконання ухвали суду від 28.10.2025, надійшов висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 04.12.2025 про встановлення батькові ОСОБА_3 способу участі у вихованні та спілкуванні донькою ОСОБА_5 .
В судовому засіданні представник позивача адвокат Попова І.П. позовні вимоги підтримала. Позов просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Представник відповідача адвокат Андрієнко І.В. в судовому засіданні зазначила, що відповідачка визнає право батька на спілкування з дочкою, не здійснює перешкод у спілкуванні з дитиною, але з врахуванням психологічного стану здоров`я дочки ОСОБА_8 заперечує проти встановлення способу участі батьку ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 , а саме: спілкування засобами відеозв`язку, до завершення дочкою ОСОБА_5 психологічного лікування та проходження батьком ОСОБА_3 медіації з професійною допомогою.
Представник третьої особи Вічкань В.М. в судовому засіданні при вирішенні справи просив врахувати висновок органу опіки та піклування, який буде відповідати найкращим інтересам дитини.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2023 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 25.07.2023.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 разом з донькою проживають в АДРЕСА_1 .
Так, при вирішенні заявлених позовних вимог, а також поданого відзиву, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. 
Суд, при встановленні способу спілкування, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) вказала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини.
Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, та у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
Судом встановлено, що позивач виявляє активне бажання спілкуватись із донькою, та в ході розгляду справи не було встановлено негативного впливу батька на неї, а відтак у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з дитиною.
Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості спілкування батька із донькою.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що з боку відповідача дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу спілкуватись з дитиною, що зумовило, в тому числі, звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою про визначення графіку спілкування із донькою, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Визначаючи способи участі батька у вихованні дитини у даній справі, суд приймає до уваги інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, та вважає, що обґрунтування позовних вимог в частині необхідності визначення участі батька у спілкуванні з донькою та встановлення такого графіку є слушними.
В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з донькою буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб.
Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.
Відповідно до частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.).
Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
04.12.2025 року з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини ВК Черкаської міської ради від 12.11.2025 № 34/42, органом опіки та піклування м. Черкаси складено висновок про доцільність встановлення батькові ОСОБА_3 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкування засобами телефонного чи відеозвязку щовівторка та щосуботи з 20 год 30 хв до 21 год 30 хв за київським часом за бажанням дитини та на час перебування дитини за межами України.
Суд, при вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує думку сторін, вік дитини, яка досягла 13 річного віку, особливості її розвитку, зокрема, психологічного, необхідність дотримання розпорядку дня та відпочинку, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, та під час встановлення часу спілкування дитини з батьком, погоджується з рекомендаціями органу опіки та піклування, викладеними у Висновку та вважає за необхідне усунути перешкоди позивачу в спілкуванні та вихованні дитини, визначити ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_9 2012 року народження, шляхом спілкування засобами телефонного чи відеозв`язку щовівторка та щосуботи з 20 год 30 хв до 21 год 30 хв за київським часом дитини та на час перебування її за кордоном, однак враховуючи проходження дитиною психологічного лікування, лише за її бажанням.
Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на сталу практику Верховного Суду в такій категорії справ, яка вказує на те, що незалежно від вирішення спору, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини із врахуванням змін поведінки позивача, відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати, насамперед, засадам якнайкращого забезпечення інтересів дитини ( Постанова Верховного Суду від 29 травня 2024 року в справі № 354/608/15).
Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 83, 89, 141, 209, 211, 258, 259, 265 ЦПК України

УХВАЛИВ:
Позов задоволити частково. 

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Визначити ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: спілкування засобами телефонного чи відеозв`язку щовівторка та щосуботи з 20 год 30 хв до 21 год 30 хв за київським часом за бажанням дитини та на час перебування її за кордоном. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя : С.Є. Токова