Справа № 712/16105/25
Провадження № 2-др/712/23/26

ДОДАТКОВЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Пономаря В.О.,
за участі секретаря судового засідання Рясик Д.Д.,
розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Теслі Оксани Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 712/16105/25,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала на розгляді цивільна справа № 712/16105/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.02.2026 частково задоволено позовні вимоги, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 35 000грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Теслі О.М. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 712/16105/25, у якій просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що між позивачем та адвокатом Теслею О.М. 18.11.2025 укладено договір про надання правової допомоги № 10, на підставі якого відповідачу були надані відповідні послуги, про що сторони склали акт наданих послуг від 15.02.2026 на суму 15 000 грн. 
Від відповідача заперечень щодо заявлених позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення вимог до суду не надходило.
Розгляд заяви проведено без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши надані докази на підтвердження вимог відповідача про відшкодування судових витрат суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу ним надано: договір про надання правової допомоги № 10 від 18.11.2025, акт наданих послуг від 15.02.2026, довідку про кількість витрачених годин від 15.02.2026 та прибутковий касовий ордер № 27/25 від 15.02.2026 на суму 15 000 грн. 
Стосовно належності підтвердження розміру витрат, в контексті питання їх фактичного понесення відповідачем, суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Надаючи оцінку вимогам відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критеріїв співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.
Частинами 1-2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката з розрахунку 1 000 грн за 1 годину роботи адвоката за вчинення наступних процесуальних дій:
- первинна консультація клієнта, з`ясування фактичних обставин справи, визначення правових підстав звернення до суду – 1 година;
- аналіз матеріалів кримінального провадження та документів, що підтверджують факт заподіяння шкоди – 3 години;
- дослідження судової практики, в тому числі практики Верховного Суду щодо відшкодування моральної шкоди, завданої злочином – 2 години;
- формування правової позиції та визначення стратегії захисту інтересів клієнта – 1 година;
- підготовка та складання позовної заяви – 4 години;
- формування пакету додатків, виготовлення копій процесуальних документів для сторін, підготовка документів для подання в суд – 1 година;
- підготовка до судових засідань – 1 година;
- участь у двох судових засіданнях – 2 години.
У той же час, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 645 грн, які розраховано останнім за формулою: 15 000 грн/сума витрат на професійну правничу допомогу/ х 24,3 % /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 3 645 грн.
За таких обставин, беручи до уваги ціну позову, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, а також відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу, але пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3 645 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.
Керуючись ст. 11, 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Теслі Оксани Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 712/16105/25- задовольнити.
Доповнити заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.02.2026 у справі № 712/16105/25 таким абзацом:
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 645 (три тисячі шістсот сорок п`ять) грн.
Додаткове заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне додаткове заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного додаткового заочного рішення суду.
Додаткове заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд додаткового заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Додаткове заочне рішення може бути оскаржено у загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд додаткового заочного рішення без задоволення.
Додаткове заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового заочного рішення складений 26.02.2026.

Суддя В.О. Пономар