Справа № 690/41/26
Провадження № 2/690/172/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
24 квітня 2026 року        м. Багачеве 
Багачевський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    Линдюка В.С., 
секретар судового засідання  Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 28.10.2025 року № 265, звернулась до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі – АТ «ТАСКОМБАНК») кредитну заборгованість за договором від 19.07.2024 року № 4157939-943 в сумі 105 078,40 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.07.2024 року між сторонами виникли договірні відносини в сфері надання банківських послуг, зокрема послуг кредитування, так як ОСОБА_1 звернулась до позивача з відповідною заявою № 4157939-943 за змістом якої просила надати кредит на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом виплати кредитних коштів на її поточних рахунок в АТ «ТАСКОМБАНК» та зобов`язалась здійснювати щомісячно згідно узгодженого графіку здійснювати платежі з повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів та комісій за користування ним, оплати вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань. Відповідач отримавши кредитні кошти свої зобов`язання належним чином не виконала, як наслідок, станом на 30.09.2025 року виникла заборгованість в сумі 105 078,40 грн., з яких: 24 490,16 грн. – строкова заборгованість по основному боргу, 28 949,84 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 0,42 грн. – строкова заборгованість за процентами, 5,28 грн. – прострочена заборгованість за процентами, 3 688,05 грн. – строкова заборгованість за комісією, 47 944,65 грн. – прострочена заборгованість за комісією, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, за змістом як позовної заяви, так і поданих у подальшому заяв, просила розгляд справи провести за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4) ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків.
З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 24.04.2026 року постановлено відповідну ухвалу.
У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
19.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «ТАСКОМБАНК» з заявою-договором № 943/27549556-VR про приєднання до публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відповідно до якого просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_1 та оформити платіжну карту (кредитну) Very Card миттєва з номером 5351160400974628, погодившись сплачувати проценти за користування кредитними коштами за визначеними процентними ставками.
Також сторонами 19.07.2024 року підписано заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4157939-943 (далі – Договір № 4157939-943) в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» за умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» надає ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 53 450 грн., з яких комісія за надання кредиту в розмірі 3 450 грн. (6,9% від суми кредиту), шляхом безготівкового зарахування суми кредиту без комісії за його надання на її поточний рахунок НОМЕР_2 , строком на 24 місяці, а вона зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, а також щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в розмірі 3 688,05 грн. (6,9% від загальної суми кредиту).
Умовами п. 1.6 Договору № 4157939-943 передбачено, що платежі з погашення кредитної заборгованості здійснюються з застосуванням ануітетної схеми погашення (однакові суми платежів в кожному розрахунковому періоді протягом усього строку кредитування, окрім останнього (до суми платежу входить сума кредиту, проценти та комісія за обслуговування кредиту).
Графіком платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 4157939-943 передбачено обов`язок сплати ОСОБА_1 щомісячно 24 ануїтетних платежів, з яких перші 23 платежі в розмірі 5 916,05 грн. кожен, а останній – 5 899,51 грн., до складу яких входять визначені суми кредиту, відсотків та комісії за обслуговування кредиту
Відповідно до змісту п. 3.3.2 Договору № 4157939-943 при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цією заявою-договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку.
Згідно розрахунку заборгованості та виписки по особовим рахункам кредитного договору № 4157939-943 вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» 19.07.2024 року зараховано на банківський рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 53 450 грн., а нею на погашення існуючої заборгованості лише 28.01.2025 року сплачено 10 грн., які зараховано на погашення основного боргу. Також позивачем за період часу з 19.07.2024 року по 30.09.2024 року нараховано проценти за користування кредитом у сумі 6,29 грн. (з розрахунку 0,01% річних суми залишку заборгованості за тілом кредиту) та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 55 320,75 грн. (з розрахунку щомісячно по 3 688,05 грн.)
Таким чином, станом на 30.09.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 4157939-943 становила 108 767,04 грн., з них: 53 440 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6,29 грн. – прострочена заборгованість за відсотками, 55 320,75 грн. – прострочена заборгованість за комісією, хоча представником позивача заявлено до стягнення заборгованість у сумі 105 078,40 грн., яка існувала станом на 31.08.2025 року.
Позивачем вживались заходи для досудового врегулювання спірних взаємовідносин з ОСОБА_1 шляхом надсилання повідомлення-вимоги про погашення заборгованості за Договором № 4157939-943, яка існувала станом на 27.08.2025 року.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).
Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Положеннями ч. 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 19.07.2024 року між сторонами укладено Договір № 4157939-943 за умовами якого ОСОБА_1 отримала від АТ «ТАСКОМБАНК» кредитні кошти в розмірі 53 450 грн., з яких 3 450 грн. – комісія за надання кредиту, зобов`язавшись повернути їх, а також сплатити проценти за користування ними в розмірі 0,01% річних від залишку суми кредиту та щомісячну комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в розмірі 3 688,05 грн., шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів, однак своїх зобов`язання належним чином не виконала, сплативши позивачу на виконання своїх зобов`язань лише 10 грн., які зараховано на погашення поточної заборгованості за тілом кредиту, як наслідок, станом на 30.09.2025 року її заборгованість перед позивачем становила 108 767,04 грн., з них: 53 440 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту, 6,29 грн. – прострочена заборгованість за відсотками, 55 320,75 грн. – прострочена заборгованість за комісією.
Перевіркою правильності розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом встановлено відповідність як розміру застосованих процентної ставки, так не перевищення строку їх нарахування, умовам Договору № 4157939-943, які узгоджено сторонами, 
З огляду на вказане, враховуючи відсутність доказів виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед АТ «ТАСКОМБАНК» за Договором № 4157939-943 у більшому обсязі, ніж вказано представником позивача, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 53 440 грн. (24 490,16 + 28 949,84) та відсотками за користування кредитом, які заявлено до стягнення, тобто в розмірі 5,70 грн. (5,28 + 0,42), що відповідає принципу диспозитивності, оскільки саме такий розмір заборгованості за відсотками заявлено до стягнення представником позивача в складі загальної заборгованості.
Водночас суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в сумі 55 320,75 грн., що зумовлено нікчемністю умов Договору № 4157939-943 в частині необхідності їх сплати.
Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19 про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», тобто після 10.06.2017 року, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі № 204/224/21 зробив висновок про в разі не зазначення в кредитному договорі та не надання доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до умов п. 1.4 Договору № 4157939-943 передбачено необхідність щомісячної сплати ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) в розмірі 6,9% від наданої банком суми кредиту (база розрахунку комісії), що складає 3 688,05 грн., при цьому не зазначено переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена така комісія.
З урахуванням вказаного, суд вважає, що положення Договору № 4157939-943 щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічні висновки сформульовано в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 року в справі № 582/202/22.
З огляду на вказане, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 4157939-943 в сумі 53 445 (п`ятдесят три тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 70 коп., з яких: 53 440 грн. – тіло кредиту, 5,70 грн. – відсотки за користування кредитом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 354 (одна тисяча триста п`ятдесят чотири) грн. 17 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (50,86%), оскільки підстав для звільнення ОСОБА_1 від його сплати судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 задовольнити частково
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за кредитним договором від 19.07.2024 року № 4157939-943 в сумі 53 445 (п`ятдесят три тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 70 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 354 (одна тисяча триста п`ятдесят чотири) грн. 17 коп.
Копію заочного рішення суду надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Багачевським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, адреса місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 23.09.2022 року територіальним підрозділом Державної міграційної служби України № 8029, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя          Линдюк В.С.