Єдиний унікальний номер: 379/131/26 
Провадження № 3/379/108/26

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2026 року	м.Тараща	

Суддя Таращанського районного суду Київської області Невгад О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 27.01.2026 з батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інформація про місце роботи та про притягнення до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :
27.01.2026 до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 561492 від 07.01.2026, відповідно до якого 07.01.2026 о 21:13 в м. Тараща по вул. Богдана Хмельницького, 60, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 211150-120-20 з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, або у спеціалізованому медичному закладі категорично відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний адміністративний матеріал відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.01.2026 був переданий для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Невгаду О.В.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 у судове засідання 13.02.2026 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належно, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою про отримання повістки (а.с. 19).
09.02.2025 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 20). 
Одночасно ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі, про адміністративне правопорушення, яке обґрунтував тим, що він своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Після того, як його зупинили працівники поліції, вони з`ясували, що він перебуває в розшуку ТЦК, як особа, яка не пройшла ВЛК, та намагалися відвезти його до ТЦК. Протягом години спілкування з працівниками поліції мови про порушення ним ПДР не йшло. О 22:09 він повідомив поліцейським, що до ТЦК не поїде, після чого у них виник умисел спровокувати його на порушення п. 2.5. ПДР. Після 22:17 поліцейський повідомив про виявлення ознак сп`яніння та запитав, чи буде він проходити огляд. Таким чином, працівники поліції, розуміючи, що він не буде виходити з автомобіля через побоювання бути доставленим до ТЦК, без наявності ознак сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, знаючи, що він відмовиться. З розмови поліцейського з працівником ТЦК вбачається, що поліцейські не мали бажання затримувати його з метою доставки до ТЦК, а мали намір оформити матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наведене свідчить про створення працівниками поліції умов, які сприяли вчиненню ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під впливом його небажання бути доставленим до ТЦК. Вони його спонукали до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, щоб не бути затриманим та доставленим до ТЦК. Крім того, працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений 07.01.2026 о 22:53 за відсутності Направлення на огляд та Акту огляду, які були складені пізніше. По цій причині його огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним. 

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З урахуванням наведеного вище суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . 

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Так, ст. 19 Конституції України визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Приписами ч. 1 ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з вимогою ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з принципу верховенства права, конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини по справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain,» від 06.12.1998 року (п.146), що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 43 Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»). 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляд визначається Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735) (далі по тексту Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008) (далі по тексту Порядок №1103), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015) (надалі по тексту Інструкція №1395).
Так, згідно з п. 2 Порядку №1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 7 Інструкції №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В свою чергу, у відповідності до п. 8 Порядку №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Ці правила корелюють з приписами п. п. 2, 4 та 7 Розділу І, п. 1 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, за якими огляду на стан сп`яніння підлягають водії, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння виключно за наявності таких ознак, за змістом цієї норми, такі ознаки мають бути обов`язково оголошені водію. 
Відповідно до п. 4 Розділу Х Інструкції №1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд.
Аналогічна норма міститься у п. 5 Порядку №1103.
Згідно з п. 2 Розділу ІІ Інструкції №1395 протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З метою доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні 07.01.2026 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцією до суду надано матеріали справи про адміністративне правопорушення, які були досліджені в ході розгляду справи, а саме:
- два примірники протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 561492 від 07.01.2026 з відсутніми підписами ОСОБА_1 та відміткою про те, що він відмовився від підпису (а.с. 1-2) з чого вбачається, що копія протоколу не була вручена ОСОБА_1 . До протоколу додаються рапорт поліцейського, акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи відео з БК Моторола 476750, 476740, 476755, 476464; 
- копію постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕНА № 6480392 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України (а.с. 4);
- довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с. 5);
- направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння з зазначеною датою та часом складання: 07.01.2026 року 22 год. 10 хв., у якому зазначено виявлені поліцейським у водія ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук поведінка, що не відповідає обстановці, а також зазначено: "огляд не проводився, від підпису відмовився" (а.с. 7).
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, де зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, а також зазначено: "огляд не проводився, від підпису відмовився" (а.с. 8).
- розписку ОСОБА_2 про те, що він забирає автомобіль ВАЗ 21150-120-20, д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язується не допускати водія до керування ним (а.с. 9);
- рапорт працівника поліції від 08.01.2026 (а.с. 10);
- додаток до протоколу – диск на якому маються цифрові файли з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських 476750 (clip 0 - clip 10), 476740 (clip 11 - clip 24), 476755 (clip 25), 476464 (clip 26) від 07.01.2026 та відео реєстратора службового автомобіля поліції (clip 27) (а.с. 10). 
Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім наведених вище, до суду надано не було.

Так, у відеозаписах з відео реєстратора зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 211150-120-20 з номерним знаком НОМЕР_1 та його зупинку 07.01.2026 о 21:13 після наближення службового автомобіля поліції з ввімкненими світловими сигналами. 
При цьому суд звертає увагу, що в протоколі ЕПР1 № 561492 від 07.01.2026 не міститься інформація про те, що до нього додано відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля поліції. 
У відеозаписах з нагрудних камер поліцейських № 476750, 476740, 476755, 476464 рух вказаного автомобіля не зафіксовано, а зафіксовано спілкування працівників поліції з водієм автомобіля ВАЗ 211150-120-20 з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 та подальші дій працівників поліції.
Зокрема, з відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачаться, що автомобіль ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції о 21:13, після чого причиною повідомлення було названо зупинку автомобіля ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних ТЗ, тобто порушення п. 15.9.е ПДР. Після встановлення особи ОСОБА_1 , працівники поліції з`ясували, що він розшукується РТЦК та СП за порушення правил військового обліку. При цьому, на початковій стадії спілкування ОСОБА_1 вийшов зі свого автомобіля та спілкувався з працівниками поліції на близькій відстані протягом тривалого часу і працівники поліції не повідомляли про наявність у нього ознак сп`яніння. ОСОБА_1 просив працівників поліції його відпустити та намагався домовитись з ними про це, але йому не вдалося. ОСОБА_1 сів до свого автомобіля та зачинився (о 22:02), після чого повідомив працівників поліції, що в ТЦК не поїде (о 22:05, 22:09). Лише після того (о 22:17), фактично через годину після зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівник поліції повідомляє йому про виявлення у нього ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці, та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. У відповідь ОСОБА_1 повідомляє, що з автомобіля не вийде та зазначає про відсутність необхідності проходити огляд на стан сп`яніння. Після цього на ОСОБА_1 о 22:53 складають протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння з зазначеною датою та часом складання 07.01.2026 року 22:10, було фактично складено не раніше 23:10, а акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, не раніше 23:18, що вбачається з відеозапису з бодікамери № 476750. При цьому суд констатує, що на відеозаписах з бодікамер працівників поліції не вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння у виді поведінки, що не відповідає обстановці, а також вираженого тремтіння пальців рук, а щодо запаху алкоголю з порожнини рота, хоча відеозапис не передає запах, але суд звертає увагу, що під час спілкувався з працівниками поліції на близькій відстані протягом тривалого часу, працівники поліції не повідомляли про наявність у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, а "відчули" його лише після того, як ОСОБА_1 зачинився в автомобілі та категорично відмовився їхати до ТЦК. 

Суд бере до уваги, що згідно з вимогами п. 1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Частиною 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» визначено додаткові повноваження поліції, зокрема повноваження на здійснення адміністративного затримання та доставлення до центрів комплектування та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може обмежувати або забороняти рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць і автомобільних доріг у разі затримання осіб відповідно до закону, під час аварій, інших надзвичайних ситуацій, якщо це необхідно для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей. Поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.
Підстави та порядок здійснення адміністративного затримання визначено ст. 260-261 КУпАП, зокрема в них визначено обов`язок складення протоколу адміністративного затримання.
Таким чином, після того, як ОСОБА_1 відмовився виходити з автомобіля та повідомив, що до ТЦК не поїде, працівники поліції замість того, щоб скласти протокол про адміністративне затримання та застосувати до нього адміністративне затримання для доставлення до ТЦК на виконання ч. 5 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", переконавшись, що ОСОБА_1 з автомобіля не вийде через надмірні побоювання бути доставленим до ТЦК запитують, чи він вживав алкогольні напої, оскільки вбачають у нього наявність ознак алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 прогнозовано відмовляється виходити з автомобіля, після чого поліцейський складає протокол щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП через відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Оцінюючи такий перебіг події вчиненого, вважаю, у цьому конкретному випадку, вищеописані дії працівника поліції були спрямовані не на усунення та недопущення вчинення адміністративного правопорушення, як цього вимагають положення Закону України «Про Національну поліцію», а, навпаки, на створення умов, які сприяли вчиненню ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про наявність провокації з боку працівників поліції стосовно вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд, не виправдовуючи дії ОСОБА_1 , дані якого РТЦК та СП було передано до Національної поліції через порушення правил військового обліку і який ухилявся від доставки до вказаного органу в супроводі працівників поліції, вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були направлені на те, щоб спонукати ОСОБА_1 вийти з автомобіля під приводом проходження огляду на стан сп`яніння. Так, з зафіксованої бодікамерою розмови працівника поліції з представником ТЦК вбачається, що працівник поліції повідомляє, що небажання ОСОБА_1 вийти з автомобіля унеможливлює його доставку до ТЦК, через викликану цим необхідність проникнення до володіння особи, що працівники поліції не бажали робити.
За таких умов, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння через годину після зупинки, оцінюється, як спонукання ОСОБА_1 до виходу з автомобіля, що давало можливість працівникам поліції затримати його та доставити до ТЦК, а в разі відмови – як підстава для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, працівники поліції, усвідомлюючи, що ОСОБА_1 боїться вийти з автомобіля, щоб не бути доставленим до ТЦК, спровокували його на відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, за відсутності очевидних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 . 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 05 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
При цьому, навіть суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Зважаючи на те, що з боку працівників поліції, які, у тому числі, діяли усупереч вищенаведеним положенням спеціального закону, який визначає їх першочергові завдання, положенням КУпАП, мала місце провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, висновую про недопустимість усіх зібраних у матеріалах даної адміністративної справи доказів, та закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. й ст. 130 КУпАП, суд, з огляду на вищенаведене, висновую про наявність підстав для задоволення цього клопотання. 
Керуючись ч.1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області особою, щодо якої її винесено, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя        О.В. Невгад