Номер провадження: 22-з/813/124/26 
Справа № 513/1187/24
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем України
05.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Оніщук Євген Олександрович, про ухвалення додаткового рішення у справі
за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_2 ,
на рішення Саратського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року,
на додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області від 09 липня 2025 року
за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
в с т а н о в и в:
Саратський районний суд Одеської області рішенням від 24 червня 2025 року позов задовольнив. Стягнув з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 1273382,05 грн та судові витрати в розмірі 50187,06 грн, які складаються з: витрат зі сплаченого судового збору в розмірі 10187,06 грн та витрат на проведення експертних досліджень в розмірі 40000,00 грн.
Саратський районний суд Одеської області додатковим рішенням від 09 липня 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнив частково. Стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги у цивільній справі № 513/1187/24 (провадження № 2/513/263/25) у розмірі 20000,00 грн.
Одеський апеляційний суд постановою від 22.01.2026 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Саратського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року залишив без змін.
Одеський апеляційний суд постановою від 22.01.2026 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишив без задоволення. Додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області від 09 липня 2025 року залишив без змін.
До апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій позивач просить ухвалити додаткову постанову у справі № 513/1187/24, якою стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Заявник обґрунтовує заяву тим, щозгідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, позивачкою у відзивах від 19.09.2025 року на апеляційні скарги, поданих через підсистему Електронний Суд (перша заява по суті, що подана представником позивачки ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції) зазначено орієнтовний розмір сум судових витрат, які позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.02.2026 року заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення у справі призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 05 березня 2026 року, без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до ст. 246 ЦПК України.
ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд», до якої додані докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням ч. 7 ст. 43 ЦПК України.
Представник ФОП ОСОБА_4 – адвокат Ільїн А.Н., заяву про ухвалення додаткового рішення отримав 28.01.2026 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою. Ухвалу про призначення справи до розгляду від 11.02.2026 року отримав 16.02.2026, що підтверджується довідкою.
Колегія суддів, дослідивши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За положеннями пунктів 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 710/1367/20 (провадження № 61-18295св23), в додатковій постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 904/1101/23, в ухвалі Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 638/6853/21 (провадження № 61-16912св23) зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
У відповідності з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи , встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Одеським апеляційним судом постанова та додаткова постанова у справі ухвалені 22.01.2026 року. Заява про ухвалення додаткового рішення подана 26.01.2026 року за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС “Електронний суд” після винесення Одеським апеляційним судом постанови та додаткової постанови.
Враховуючи, що постанова винесена Одеським апеляційним судом 26.01.2026 року, то останній день подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, з урахуванням положень ст. 124 ЦПК України, припадає на 27.01.2026 року.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначалося, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги становить 10000 грн, та докази витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, будуть надані на протязі п`яти днів після ухвалення апеляційним судом рішення.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат заявником надано договір про надання правничої (правової) допомоги № 111 від 21 червня 2024 року, додаток № 2 від 27.06.2024 року до договору про надання правової допомоги №24/03 від 24.03.2022 року, додаткову угоду № 1 від 30.12.2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 111 від 21 червня 2024 року, Акт (звіт) № 3 наданих послуг (виконаних робіт) від 26.01.2026 року.
Пунктом 1.1. договору № 111 про надання правничої (правової) допомоги від 21 червня 2024 року передбачено, що позивачка доручила АБ «Євгена Оніщука» надавати правничу (правову) допомогу, в тому числі але не виключно стосовно питань, пов`язаних із діяльністю клієнта як фізичної особи-підприємця, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 4.1. договору, правничу (правову) допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує у форму гонорару в розмірі, вказаному у додатках до Договору, шляхом здійснення попередньої оплати, якщо про інше не домовлено між сторонами. на умовах повної передоплати в сумі визначеній у додатках до Договору, якщо про інше не домовлено сторонами.
Додатком № 2 від 27.06.2024 до договору №111 від 21 червня 2024 року встановлено, що сторони погодили, що гонорар адвокатського бюро за надання правничої (правової) допомоги стосовно стягнення на користь клієнта майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталась 26 березня 2024 року з вини ОСОБА_5 , який керував транспортними засобами, що належать ОСОБА_2 , в суді апеляційної інстанції становить 15000,00 гривень без ПДВ, що включає роботу адвоката при підготовці процесуальних документів (апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу інших учасників, заперечень, додаткових пояснень, клопотань, заяв ,інших необхідних процесуальних документів), участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, які клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському бюро на протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту стягнення (отримання) клієнтом витрат на правничу (правову) допомогу з інших учасників.
Додатковою угодою 1 від 30.12.2025 року до договору № 111 про надання правничої (правової) допомоги від 21 червня 2024 року сторони внесли зміни до договору виклавши пункт 7.1. договору в наступній редакції «Даний договір укладений на строк до 31 грудня 2027 року та набирає чинності з моменту його підписання». Всі інші умови договору, не зазначені в даній додатковій угоді, залишені без змін.
З акту (Звіт) № 3 наданих послуг від 26 січня 2026 рокувбачається, що відповідно до умов договору № 111 про надання правничої (правової) допомоги від 21.06.2024 року, додатку № 2 від 27.06.2024 року адвокатом надані наступні роботи та послуги: підготовка, направлення сторонам засобами поштового зв`язку та надання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення Саратського районного суду Одеської області від 24.06.2025 року (6,0 год); підготовка, направлення сторонам засобами поштового зв`язку та надання та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області від 09.07.2025 року (5,0 год), разом гонорар (вартість послуг) складає 15000 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Оніщук Є.О. представляв інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції шляхом підготовки, направлення сторонам засобами поштового зв`язку та подання до суду через систему Електронний суд відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саратського районного суду Одеського області від 24.06.2025 року та відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Саратського районного суду від 09.07.2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи(висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 рокуу справі№ 357/380/20, провадження № 14-20цс22).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Як зазначалося вище, заявником до заяви про ухвалення додаткового судового рішення додані докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням ч. 7 ст. 43 ЦПК України.
Крім того, представник ФОП ОСОБА_4 – адвокат Ільїн А.Н., заяву про ухвалення додаткового рішення отримав 28.01.2026 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Від відповідача як заперечень на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, так і клопотання про не співмірність заявлених до стягнення витрат не надходило.
Ураховуючи, що апеляційні скарги ФОП ОСОБА_2 за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції по суті залишено без задоволення, а рішення Саратського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року та додаткове рішення Саратського районного суду Одеської області від 09 липня 2025 року залишено без змін, постановами питання про стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалось, позивачем разом із відзивом на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції заявлено про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи, позивачем подана заява про розподіл судових витрат та докази їх понесення, які надані з дотриманням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, відповідачем не зазначено про зменшення витрат, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткової постанови та стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи у розмірі 15000 грн. 
Керуючись, ст. 133, 141, 270, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Оніщук Євген Олександрович, про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко