ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/24577/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року (суддя Царікова О.В. м. Дніпро, повний текст додаткового рішення виготовлено 26.12.2025 року) у адміністративній справі №160/24577/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, суд –

в с т а н о в и в:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.08.2025 року №045750033034, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.08.2025 року, із зарахуванням до стажу для визначення права пенсію періодів: здійснення підприємницької діяльності у статусі фізичної особи-підприємця 01.01.2005-31.12.2008 роки, 01.01.2011-31.12.2011 рік, 01.01.2014-31.12.2014 рік.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2026 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року змінено, другий абзац резолютивної частини рішення викласти в наступні редакції: «Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.08.2025 року №045750033034, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.08.2025 року, із зарахуванням до стажу для визначення права пенсію періодів: здійснення підприємницької діяльності у статусі фізичної особи-підприємця з 01.06.2001 року по 31.12.003 року; з 01.01.2005 року по 31.12.2008 року; з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року; з 01.01.2014 року 31.12.2014 року».
Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про стягнення на його користь з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16500 грн. 
Додатковим рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. 
З додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення суду, яким стягнути на його корись судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15250 грн., понесені ним у зв`язку із розглядом справи. Свої вимоги обґрунтував тим, що додаткове рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що у зв`язку з розглядом справи ним понесено витрати на професійну правничу допомогу: складено, підписано та подано адвокатський запит №2906/1 від 29.06.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, на що витрачено 1 годину, що з урахуванням договору становить 2500 грн.; складено та подано до суду адміністративний позов ро визнання протиправним та скасування рішення, на що витрачено 3,5 години, що становить 8750 грн.; складено та подано до суду клопотання від 26.08.2025 року про витребування доказів, на що витрачено 1 году, що становить 2500 грн.; складено та подано до суду клопотання від 27.0.2025 року, на що витрачено 1 году, що складає 2500 грн. Загальна вартість 16500 грн. Надано детальний опис робіт (надання послуг), виконаних АБ «Костянтина Потапова «Легіс Юніон»; копію договору №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025 року; копію акту від 20.12.2025 року здачі-прийняття послуг професійної правничої допомоги за договором. Апелянт зазначив, що розмір витрат відповідає принципу розумності, співмірності.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, Потапов О.О. надав: договір №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025 року, акт здачі-приймання послуг професійної правничої допомоги від 20.12.2025 року за договором №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025 року. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг за договором №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025, адвокатським бюро було надано Потапову О.О. послуги, вартість яких становить 16250 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався ч.1 ст.132, частинами 2, 5 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України, ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та прийшов до висновку про те, що справа не відноситься до складних справ, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи документами, підготовка документів в цій справі не потребує великої кількості часу, а тому, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатським бюро на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, беручи до уваги часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, Потапов О.О. надав: договір №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025 року, акт здачі-приймання послуг професійної правничої допомоги від 20.12.2025 року за договором №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025 року. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг за договором №2506/25-УЗ про надання правничої допомоги від 25.06.2025, адвокатським бюро було надано позивачу послуги, вартість яких становить 16250 грн.
Відповідно до ч.3 ст.132, частин 3, 5 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що справа не відноситься до складних справ, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи документами, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатським бюро на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, беручи до уваги часткове задоволення позову (в тому числі зміни рішення суду), суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, додаткове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року у адміністративній справі №160/24577/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова