Номер провадження 2/754/3163/26
Справа №754/9716/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

20 лютого 2026 року Деснянський районний суд міста Києва
у складі головуючої судді Гринчак О.І.,
за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про непроживання зі спадкодавцем,
В С Т А Н О В И В:
Зміст позовних вимог
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить суд встановити факт непроживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За заявою позивачки Першою київською державною нотаріальною конторою 16 березня 2023 року заведено спадкову справу № 306/2023. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_2 є батько померлого сина, ОСОБА_3 , який до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався.
Листом від 31.08.2023 № 5517/02-14 завідувачем Першої київської державної нотаріальної контори позивачці повідомлено, що ОСОБА_3 згідно з положеннями статті 1271 Цивільного кодексу України фактично прийняв спадщину після померлого сина, оскільки на день смерті проживав разом сином. Позивач, померлий син та ОСОБА_3 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 . Але, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не проживав за указаною адресою, документально з 01.04.2018 по день смерті.
За твердженням позивачки, ОСОБА_3 не проживав на день смерті разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину.
Позивачка вказує, що до складу спадкового майна входить частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та земельна ділянка 0,25 га, розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 7420386000:10:001:0029.
Повідомлення учасників справи та позиція у судовому засіданні
Всі учасники справи повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету, які містяться в матеріалах справи. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Щодо реєстрації шлюбу та його розірвання
02.10.1966 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження 02.10.1966 зроблено запис № 7820. Прізвище дружини після одруження « ОСОБА_6 » (ця обставина підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про одруження від 26.01.2001 серії НОМЕР_1 ) (а.с. 138).
Рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 18.05.1998 у справі № 2-826 1998 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований 02.10.1966 у Палаці одружень м. Києва, актовий запис № 7820, - розірвано (а.с. 19).
Водночас, згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 07.02.2025 № 00049293525 (а.с. 139, 140) до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація актового запису про шлюб:
-актовий запис зареєстровано в реєстрі 21 червня 2012 р. за № 00073554546 реєстратором Центральний відділ державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї;
-відомості про актовий запис: номер актового запису - 7820, дата складання - 02 жовтня 1966 р, орган державної реєстрації - Центральний відділ державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї; дата державної реєстрації - 02 жовтня 1966 р., відомості про нареченого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відомості про наречену - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
При цьому, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 07.02.2025 № 00049294140 (а.с. 141) за параметрами пошуку «Алекс%нко ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 » у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про розірвання шлюбу відсутня.
Згідно з виданими паспортами громадян України позивачка має прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 7), а її колишній чоловік « ОСОБА_10 » (а.с. 12).
Щодо спадкової справи № 1
ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 18).
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.09.2022 серії НОМЕР_3 . (а.с. 20).
ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , площа 0,25 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.10.2013, витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 72, 73, 77).
16.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого сина - ОСОБА_2 (а.с. 62).
16.03.2023 Першою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 306/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16.03.2023 № 71822529 (а.с. 22) та матеріалами спадкової справи (а.с. 61-112).
31.08.2023 листом № 5517/02-14 Перша київська державна нотаріальна контора повідомила позивачку, що батько померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , безпосередньо, перед смертю спадкодавця проживав разом з ним та продовжує проживати по цей час в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно зі ст. 1271 Цивільного кодексу України ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину та є спадкоємцем першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 свого сина ОСОБА_2 . У разі незгоди, з отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, позивачка може звернутися до суду (а.с. 96).
18.03.2025 Перша київська державна нотаріальна контора склала довідку про те, що спадкоємцями ОСОБА_2 є: мати ОСОБА_1 , яка 16.03.2023 подала заяву про прийняття спадщини, та батько ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину. Станом на 18 березня 2025 року будь-які інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися та заяви не надходили (а.с. 113).
Щодо спадкової справи № 2
ОСОБА_3 помер приблизно 01 приблизно листопада 2023 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 288 від 29 лютого 2024 року (а.с. 52) та свідоцтвом про смерть від 29.02.2024 серії НОМЕР_4 (а.с. 134).
07.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка - ОСОБА_3 (а.с. 133).
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.10.2004 у справі № 2-4800 2004 рік (а.с. 149, 150) у порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_4 .
05.01.2005 право власності на частину квартири АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_1 в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (а.с. 150).
Щодо місця проживання
Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с. 135) за період з 01.01.2020 по 07.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані:
ОСОБА_3 , дата реєстрації 22.10.1970, дата зняття з реєстрації 29.02.2024;
ОСОБА_1 , дата реєстрації 22.10.1970;
ОСОБА_2 , дата реєстрації 12.02.2009, дата зняття з реєстрації 25.09.2022.
Старостою Матіївського старостинського округу Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області складено ряд довідок від 25.09.2018, від 17.05.2019, від 24.06.2020, від 20.05.2021, від 19.07.2022 про те, що ОСОБА_2 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_3 у періоди: з 01.04.2018 по 25.09.2018, з 01.11.2018 по 01.05.2019, з 01.05.2019 по 24.06.2020, з 01.05.2019 по 20.05.2021, з 01.05.2019 по дату видачі довідки (19.07.2022) (а.с. 24-28).
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що позивачка є тіткою для нього, а ОСОБА_2 - двоюрідний брат. ОСОБА_2 не проживавав разом з ОСОБА_3 . Десь років 20 ОСОБА_2 проживав в с. Обірки Батуринського району Чернігівської області. ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_6. Причиною того, що ОСОБА_2 переїхав стала психологічна травма після загибелі сина і йому потрібно було «переключитися». У с. Обірки був організований етно хутір, йому запропонували і він переїхав. Йому сільрада виділила землю, він там побудував будинок і проживав.
Норми права та мотиви суду
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з положеннями статті 1217 ЦК України Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
За приписами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, 26 лютого 2025 року у справі № 496/476/22.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19).
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Цей факт при вирішенні спору між спадкоємцями підлягає встановленню у мотивувальній частині судового рішення. Не пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем не є підставою для відмови в позові про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2024 року в справі № 642/4502/17 (провадження № 61-14982св23), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі № 504/3606/14-ц.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.
Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.
Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.
Предметом позову ОСОБА_1 визначила вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА_2 з його батьком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.
Однак, виходячи зі змісту позову, позивачка фактично намагалася довести те, що лише вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, заявлена в цій справі позовна вимога про встановлення факту непроживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини не відповідає належному способу захисту.
Суд звертає увагу на те, що ефективним способом захисту прав позивачки є визнання права власності на спадкове майно, однак таких вимог позивачка не заявляла.
За таких обставин відсутні підстави для застосування обраного позивачкою способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивачки і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 та від 02 квітня 2025 року у справі № 751/344/23.
Факт, про який позивачка просить ухвалити рішення у цій справі щодо непроживання спадкоємця із спадкодавцем підлягає встановленню при розгляді позову про визнання права власності на спадщину.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18).
З огляду на зазначене у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про непроживання зі спадкодавцем слід відмовити.
Керуючись ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України суд,
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про непроживання зі спадкодавцем відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач: Київська міська рада, код ЄДРПОУ 22883141, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36.
Повний текст рішення складено 20.02.2026.
Суддя Деснянського
районного суду міста Києва Оксана Гринчак