ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2026 р. Справа№ 910/13038/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кропивної Л.В.
суддів: Барсук М.А. 
Руденко М.А. 

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу

в межах апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі №910/13038/25 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи»
про стягнення 18 602,10 грн,

В С Т А Н О В И В:
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі № 910/13038/25 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/13038/25 скасовано в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, прийнявши в цій частині нове рішення:
«Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» 1206,00 грн витрат професійну на правничу допомогу.»
В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 у справі №910/13038/25 залишено без змін.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2026 у справі № 910/13038/25 змінено, викладено його резолютивну частину в новій редакції, з залишенням без змін мотивувальної частини.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» інші судові витрати у вигляді поштових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи у розмірі 3,02 грн.
18.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13038/25, в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» на його користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в межах справи № 910/13038/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 прийнято до розгляду заяву про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та вирішено її розгляд здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13038/25, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви та ухвалення додаткової постанови.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» у заяві просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в апеляційному суді, у розмірі 10 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат, Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт строй» надано копії таких документів:
- договір про надання правової допомоги від 02.02.2026 №2, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт строй» та адвокатом Арсян Арам Овікович (далі - договір);
- додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 02.02.2026 №2 (протокол узгодження послуг від 02.02.2026) (далі - додаток);
- акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 03.03.2026;
- свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №000774 від 02.12.2019;
- платіжна інструкція №38 від 03.03.2026;
- докази направлення цієї заяви іншим учасникам справи.
Відповідно до п. 1.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2026 №2 адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
У пункті 1 додатку №1 від 02.02.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2026 №2 сторони погодили перелік послуг адвоката в процесуальних діях, що надаються замовнику, які полягають у підготовці та складанні апеляційної скарги у справі №910/13038/25 - 1 (одна) година. Визначено, що розмір витрат на правову допомогу адвоката за цим договором складає 10000,00 грн за годину роботи адвоката.
Адвокатом Арсяном Арамом Овіковичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт строй» 03.03.2026 підписано акт приймання-передачі наданих послуг №1, відповідно до якого адвокат на виконання правової допомоги підготував та склад апеляційну скаргу у справі №910/13038/25. Загальний час надання послуг адвоката становить 1 (одну) годину. Загальна вартість послуг, наданих адвокатом у цій справі послуг, становить 10 000 грн, з розрахунку 10 000,00 грн за годину роботи адвоката. Замовник зобов`язується оплатити послуги адвоката у визначеному розмірі протягом трьох банківських днів з підписання цього акту.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
З огляду на наведені мотиви та надані позивачем докази на обґрунтування розміру заявлених до розподілу витрат на професійну правничу допомогу та матеріали справи № 910/13038/25, колегія суддів зазначає таке.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Колегія суддів виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Також частини четверта -шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Керуючись зазначеними критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши заяву щодо відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, колегія суддів апеляційної інстанції враховує:
- позивачем було оскаржено рішення в частині відмови у стягнені пені та розміру витрат на професійну правничу допомогу, які були покладені на відповідача судом першої інстанції. Також позивач оскаржив додаткове рішення щодо відшкодування поштових витрат. Отже, апеляційним судом по суті спору переглядалося лише питання правомірності рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні пені. Інші вимоги апеляційної скарги стосувалися компенсації судових витрат;
- зміст та обсяг заперечень апелянта, які зводилися до неправильного застосування судом першої інстанції Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" щодо нарахування пені в позадоговірних відносинах та вирішення питання співмірності задоволених судом витрат на професійну правничу допомогу предмету спору;
- виконання робіт і послуг адвокатом Асряном Арамом Овіковичем, а саме: у контексті надання правової (правничої) допомоги під час розгляду цієї справи у апеляційному господарському суді, яка полягала у складанні і написанні апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи № 910/13038/25 в суді апеляційної інстанції доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та необхідності задоволення позовних вимог у частині стягнення пені не знайшли свого підтвердження. За висновком суду апеляційної інстанції, рішення суду в цій частині є правильним, прийнятим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, то судом надавалася оцінка виключно питанню порядку відшкодування поштових витрат та співмірності судових витрат на професійну правничу допомогу, яке є оціночним, залежить від конкретних обставин справи та вирішується судом. При цьому, додаткове рішення змінене судом апеляційної інстанції лише в резолютивній частині без зміни мотивувальної. Отже, колегія суддів погодилася з наведеними судом першої інстанції висновками щодо пропорційності задоволення поштових витрат та їх пов`язаності з розглядом справи, однак, здійснила їх власний розрахунок, який арифметивно менший тим, що задоволенні судом перешої інстанції. Відтак доводи апелянта щодо необхідності стягнення усіх поштових витрат не знайшли свого підтвердження.
За таких обставин апеляційну скаргу задоволено колегією суддів лише в частині витрат на професійну правничу допомогу, при цьому колегія суддів не спростувала всіх висновків суду, зокрема підхід щодо пропорційності розподілу судових витрат відповідно до задоволених позовних вимог застосовано і судом апеляційної інстанції.
Відтак, колегія суддів враховує загальну суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційній інстанції, відмову у задоволенні апеляційної скарги в частині стягнення пені та поштових витрат, вирішення питання судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, часткове задоволення апеляційної скарги, а також те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача не може бути ані способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, ані становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу за перегляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 1000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 130, 264, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудсток технолоджи» (Україна, 01021, місто Київ, вул. Грушевського Михайла, будинок 28/2, нежитлове приміщення 43, ідентифікаційний код: 43893014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Еліт строй» (Україна, 08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Дзержинського, будинок 3, квартира 45, ідентифікаційний код: 40086333) 1000,00 грн (одну тисячу гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
3. Доручити місцевому господарському суду видати наказ на виконання даної додаткової постанови
4. Матеріали справи № 910/13038/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна 

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко