ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/10964/25 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Єгорової Н.М., 
за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №0140809/0706 Головного управління ДПС у м. Києві, яким платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" збільшено суму грошового забезпечення з податку на прибуток підприємств на суму 2338433,00 грн., в т. ч. за податковими зобов`язаннями в розмірі 2052543,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 285 890,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №0140810/0706 Головного управління ДПС у м. Києві, яким платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" збільшено суму грошового забезпечення з ПДВ на суму 2741963,00 грн., в т. ч. за податковими зобов`язаннями в розмірі 2193570,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 548393,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №0140811/0706 Головного управління ДПС у м. Києві, яким платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 19942,00 грн гривень за півріччя 2024 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №0140812/0706 Головного управління ДПС у м. Києві, яким платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" нараховано штрафні санкції в розмірі 13778,00 грн за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з ПДВ за липень 2023 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №0140813/0706 Головного управління ДПС у м. Києві, яким платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" нараховано штрафні санкції в розмірі 63715,25 грн за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з ПДВ за липень 2023 року..
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що … 
згідно з наказами ГУ ДПС у м. Києві від 05.09.2024 № 5846-п та від 01.10.2024 № 6502-п проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «МІРА ЕНЕРГО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 26.01.2018 по 30.06.2024, валютного законодавства за період з 26.01.2018 по 30.06.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавства за період з 26.01.2018 по 30.06.2024, іншого законодавства за відповідний період.
За результатами перевірки складено акт від 16.10.2024 № 113840/Ж5/26-15-07-06-01-19/41891743 та встановлено порушення позивачем:
1. п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, п. 11, 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 1.2, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704, в результаті чого встановлено:
- занижено податок на прибуток у сумі 2 052 543 гривень, завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток: за півріччя 2024 року у сумі 19 942 гривні;
- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України в результаті чого несвоєчасно сплачено податок на прибуток у сумі 254 861 гривень;
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податку на додану вартість у сумі 2 193 570 грн;
- п. 49.2 ст. 49, пп. 49.18.1 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено термін подання декларацій з податку на додану вартість за квітень, травень 2022 року;
- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України в результаті чого несвоєчасно сплачено податок на додану вартість на суму 55 112 гривень;
- п. 201.10 ст. 201 та п. 89, 90 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в результаті чого несвоєчасно зареєстровані податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, за квітень 2024 року.
- п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та розділу 3 «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, подання з помилками податкового розрахунку (форма №1ДФ) за І квартал 2021 року, IV квартал 2022 року та IV квартал 2023 року;
У зв`язку з наведеним ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.12.2024:
- № 0140809/0706, яким ТОВ "МІРА ЕНЕРГО" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 2 338 433,00 грн., в т. ч. за податковими зобов`язаннями в розмірі 2052 543,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 285 890,00 грн;
- № 0140810/0706, яким ТОВ "МІРА ЕНЕРГО" збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 2 741 963 грн, в т. ч. за податковими зобов`язаннями в розмірі 2 193 570 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 548 393 грн;
- № 0140811/0706, яким ТОВ "МІРА ЕНЕРГО" зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 19 942 грн гривень за півріччя 2024 року;
- № 0140812/0706, яким ТОВ "МІРА ЕНЕРГО" нараховано штрафні санкції в розмірі 13778,00 грн за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з ПДВ за липень 2023 року;
- № 0140813/0706, яким ТОВ "МІРА ЕНЕРГО" нараховано штрафні санкції в розмірі 63715,25 грн за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з ПДВ за липень 2023 року.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що обґрунтованими є викладені відповідачем в акті перевірки висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства у наведеній частині, що стосується його взаємовідносин з контрагентами. Також суд вказав, що внаслідок відсутності підстав для визначення заборгованості ТОВ «Подільський промінь» у розмірі 578 500 грн безнадійною (не сплив строк позовної давності), відсутні правові підстави для включення даних витрат до складу рядку 2180 «Інші операційні витрати» Фінансового звіту за 2022 рік.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Щодо безнадійної заборгованості.
На підставі договору №3/219 безвідсоткової позики - поворотної фінансової допомоги від 29.11.2019 ТОВ «МІРА ЕНЕРГО» (позикодавець), була надана позика ТОВ «Подільський промінь», код 415598277 (позичальник) у розмірі 269 000 грн. шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника, а саме: 29.11.2019 у сумі 128 000 грн (платіжна інструкція АТ «Райфазенбанк» №810 від 29.11.2019); 27.12.2019 у сумі 141 000 грн (платіжна інструкція АТ «Райфазенбанк» №921 від 27.12.2019).
У строк погашення позики по договору до 31.12.2019, повернення позикодавцем позики не здійснено.
На підставі договору №ФД-20-02-28/1 безвідсоткової позики - поворотної фінансової допомоги від 28.02.2020 ТОВ «МІРА ЕНЕРГО» (позикодавець), була надана позика ТОВ «Подільський промінь», код 415598277 (позичальник) у розмірі 158 000 грн. шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника, а саме: 28.02.2020 у сумі 158 000 грн (платіжна інструкція АТ «Райфазенбанк» №161 від 28.02.2020)
У строк погашення позики по договору до 28.02.2021, повернення Позикодавцем позики не здійснено.
На підставі договору №ФД-20-03-30/1 безвідсоткової позики - поворотної фінансової допомоги від 30.03.2020 ТОВ «МІРА ЕНЕРГО» (позикодавець), була надана позика ТОВ «Подільський промінь», код 415598277 (позичальник) у розмірі 151 500 грн шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника, а саме: 30.03.2020 у сумі 151 500 грн (платіжна інструкція AT «Райфазенбанк» №249 від 30.03.2020).
У строк погашення позики по договору до 30.03.2021, повернення позикодавцем позики не здійснено.
Позивач, визнавши визначення заборгованість ТОВ «Подільський промінь» у розмірі 578 500 грн безнадійною, включив вказану суму до складу витрат рядку 2180 «Інші операційні витрати» фінансового звіту за 2022 рік. Водночас, відповідач у ході перевірки дійшов висновку про безпідставність визнання цієї заборгованості безнадійною.
Відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності ; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості …>; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.
За приписами статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У період дії в Україні воєнного стану, надзвичайного стану строки визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії (пункт 19 розділу «Прикінцеві положення» ЦК).
Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, заборгованість, за якою строки давності станом на 24.02.2022 не пройшли не може вважатися безнадійною у розумінні підпункту «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК.
За змістом пунктів 4-8, 10, 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затверджене наказом Міністерства фінансів України 08.10.99 № 237 безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.
Дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату.
Поточна дебіторська заборгованість - сума дебіторської заборгованості, яка виникає в ході нормального операційного циклу або буде погашена протягом дванадцяти місяців з дати балансу.
Сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником.
Дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.
Поточна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги визнається активом одночасно з визнанням доходу від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг та оцінюється за первісною вартістю. У разі відстрочення платежу за продукцію, товари, роботи, послуги з утворенням від цього різниці між справедливою вартістю дебіторської заборгованості та номінальною сумою грошових коштів та/або їх еквівалентів, що підлягають отриманню за продукцію, товари, роботи, послуги, така різниця визнається дебіторською заборгованістю за нарахованими доходами (процентами) у періоді її нарахування.
Поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю. Для визначення чистої реалізаційної вартості на дату балансу обчислюється величина резерву сумнівних боргів.
Величина резерву сумнівних боргів визначається за одним із методів: застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості; застосування коефіцієнта сумнівності.
Визначена на основі класифікації дебіторської заборгованості величина сумнівних боргів на дату балансу становить залишок резерву сумнівних боргів на ту саму дату.
Залишок резерву сумнівних боргів на дату балансу не може бути більшим, ніж сума дебіторської заборгованості на ту саму дату.
Нарахування суми резерву сумнівних боргів за звітний період відображається у звіті про фінансові результати у складі інших операційних витрат.
Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів.
Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.
Згідно пункту 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 до інших операційних витрат включаються сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у разі існування поточної дебіторської заборгованості, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником, вона включається до сформованого резерву сумнівних боргів та визначається одним із передбачених П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість" методів. При цьому, нарахована сума резерву сумнівних боргів, як і сума списаної безнадійної заборгованості включається до складу інших операційних витрат, що, відповідно, впливає на визначення бази оподаткування податком на прибуток.
Позивач наполягає на тому, що заборгованість ТОВ «Подільський промінь» відповідає ознакам безнадійної у розумінні П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість" у зв`язку із відсутністю майно, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги майнового характеру. Тобто фактично, позивач наполягає на застосуванні підпункту «є» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК до спірної заборгованості.
Такі мотиви позивач обґрунтовує наявністю судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №120/17516/21-а про стягнення з ТОВ "Подільський промінь" податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Подільський промінь", що знаходяться в банку, на суму податкового боргу. 
Позивач вказує, що у цьому рішенні вказано про відсутність ТОВ "Подільський промінь" у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашений податковий борг та наполягає, що вказана інформація є підставою для визнання простроченої заборгованості ТОВ "Подільський промінь" безнадійною до спливу строку позовної давності.
Проте, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що висновки, що викладені у рішенні суду у справі №120/17516/21-а стосуються наявного у ТОВ "Подільський промінь" податкового боргу та не розповсюджуються на заборгованість за спірними договорами позики. Позивач не надав жодних доказів вжиття дій щодо примусового стягнення майна ТОВ "Подільський промінь" для погашення боргу, а тому підстави для визнання такої заборгованості безнадійною за ознакою підпункту «є» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК були відсутні.
Таким чином, колегія суддів вважає правильними доводи відповідача та висновки суду першої інстанції щодо передчасності віднесення заборгованості ТОВ "Подільський промінь" до витрат позивача у 2022 році.
Щодо реальності господарських операцій.
Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК об`єктом оподаткування (податком на прибуток підприємств) є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до пункту 3 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
При цьому, варто звернути увагу, що одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону №996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.
Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
З огляду на викладені норми первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.
Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та витрат позивача.
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів щодо неправомірності формування позивачем спірних сум податкової звітності контролюючий орган вказав на нереальність господарських операцій позивача з ТОВ "АММУТ ГРУП", ТОВ "СТМК", ТОВ "САН ТРАНС", ТОВ "ПЛАНЕТА ЗЕМЛЯ ЦЕНТР", ТОВ "ПРАЙМУС ГРУП", ТОВ "МАРКАЩА", ТОВ "АЛЬТУС-ТРЕЙД", ПП "БРАВО 97", ТОВ "РЕМБУДСЕРВІС-5" ЛТД", ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "СПЕЦТЕХБУД-БРОВАРИ", ТОВ "РОМАЛЕКС ГРУП", ТОВ "УРА-ЛОГІСТИК",ТОВ "ЗІЗЕНЕРГОГРУП", ТОВ "НЕЙМІНГ-1".
Щодо ТОВ "АММУТ ГРУП" (т.1 а.с.145-171), ТОВ "СТМК" (т. 1 а.с. 172-217), ТОВ "ПЛАНЕТА ЗЕМЛЯ ЦЕНТР" (т.2 а.с. 1-19), ТОВ "ПРАЙМУС ГРУП" (т.2 а.с. 20-36), ТОВ "МАРКАЩА" (т.2 а.с. 37-52), ТОВ "РЕМБУДСЕРВІС-5" ЛТД" (т.2. а.с. 78-112), ТОВ "УРА-ЛОГІСТИК" (т.2 а.с. 132-165), ТОВ "ЗІЗЕНЕРГОГРУП" (т.2 а.с. 166-202), ТОВ "НЕЙМІНГ-1" (т.2 а.с. 203-231).
Так, між позивачем (підрядник) та ТОВ "АММУТ ГРУП" (субпідрядник) укладений договір підряду від 05.10.2020 №191Т, за умовами якого субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано договірну ціну, відомості ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до договірної ціни, локальний кошторис на будівельні роботи, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, розрахунки загальновиробничих витрат до актів, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "СТМК" (субпідрядник) укладені договори будівельного субпідряду від 30.05.2022 №6/2022, від 25.07.2022 №7/2022, від 31.08.2022 №8/2022 за умовами яких субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаних договорів надано відомості цін будівельних робіт, акти приймання-передачі виконаних будівельних робіт, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг з ЄРПН, податкові накладні 
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "ПЛАНЕТА ЗЕМЛЯ ЦЕНТР" (субпідрядник) укладений договір субпідряду від 03.08.2020 №03/2020, за умовами якого субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано договірну ціну, відомості ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "ПРАЙМУС ГРУП" (субпідрядник) укладений договір субпідряду від 01.06.2021 №11-С, за умовами якого субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано договірну ціну, відомості ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "МАРКАЩА" (субпідрядник) укладений договір субпідряду від 08.06.2021 №12-С, за умовами якого субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано договірну ціну, відомості ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до договірної ціни, локальний кошторис на будівельні роботи, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, розрахунок загальновиробничих витрат до акту, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "РЕМБУДСЕРВІС-5" ЛТД" (субпідрядник) укладені договори підряду від 20.11.2019 №20/11, від 25.08.2020 №200 за умовами яких субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаних договорів надано акти здачі-прийняття робіт з додатками договірну ціну, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "УРА-ЛОГІСТИК" (субпідрядник) укладені договір підряду від 06.11.2019 №06/11, договір будівельного субпідряду від 14.11.2019 №14/11, договір підряду від 14.11.2019 №14/11-1, за умовами яких субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаних договорів надано акти здачі-приймання робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "ЗІЗЕНЕРГОГРУП" (субпідрядник) укладені договори підряду від 04.12.2019 №04/12, від 12.12.2019 №12/12, від 21.11.2019 №21/11, за умовами яких субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаних договорів надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), акт приймання виконаних будівельних робіт, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Між позивачем (підрядник) та ТОВ "НЕЙМІНГ-1" (субпідрядник) укладені договори підряду від 09.12.2019 №09/12, 06.11.2019 №06/11, за умовами яких субпідрядник зобов`язується виконати окремі види робіт.
На підтвердження виконання умов вказаних договорів надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), акт приймання виконаних будівельних робіт, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів використання виконаних контрагентами робіт у власній господарській діяльності. Відсутні відомості про осіб, які здійснювали роботи, не надано інформацію про характер таких робіт, способи та засоби її виконання, відсутні технічні завдання, проєктна документація тощо.
Щодо ТОВ "САН ТРАНС" (т.1 а.с. 218-261), ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "СПЕЦТЕХБУД-БРОВАРИ" (т.2 а.с. 113-122), ТОВ "РОМАЛЕКС ГРУП" (т. 2 а.с. 123-131). 
Між позивачем (замовник) та ТОВ "САН ТРАНС" (експедитор) укладений договір транспортного експедирування від 18.11.2019 №124М, за умовами якого експедитор зобов`язується надати або організувати послуги, пов`язані із перевезенням вантажу автомобільним транспортом.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано заявки, акт надання послуг, товаро-транспортні накладні, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкові накладні.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що у договорі та заявках міститься абстрактне посилання на вантаж, відсутні відомості про місце навантаження/розвантаження, перевізника тощо. Відсутні документи щодо транспортних засобів, якими здійснювалося перевезення та відповідних водіїв.
Між позивачем (замовник) та ТОВ "САН ТРАНС" (виконавець) укладений договір про надання послуг експлуатації машин та механізмів від 02.11.2020 №164-Т, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги автокрану, автовишки, екскаваторів, самоскидів.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано заявки, акти надання послуг
Між позивачем (замовник) та ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "СПЕЦТЕХБУД-БРОВАРИ" (виконавець) укладений договір про надання послуг експлуатації машин та механізмів від 28.08.2019 №23, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги спеціальної будівельної техніки.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано заявку, акт надання послуг, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкову накладну.
Між позивачем (замовник) та ТОВ "РОМАЛЕКС ГРУП" (виконавець) укладений договір про надання послуг експлуатації машин та механізмів від 26.08.2019 №79, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги спеціальної будівельної техніки.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано заявку, акт надання послуг, картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкову накладну.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що у наданих документах міститься абстрактне посилання та техніку, відсутні відомості про конкретну техніку, яка фактично була задіяна, де, ким та у яких обсягах виконувалися роботи такою технікою, тощо.
Щодо ПП "БРАВО 97" (т.2. а.с. 65-77).
Між позивачем (покупець) та ПП "БРАВО 97" (постачальник) укладений договір поставки від 18.12.2018 №2110/О, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю певну продукцію.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано специфікацію, видаткову накладну, товаро-транспортні накладні, картку рахунку 631, платіжну інструкцію, витяг із ЄРПН, податкову накладну.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що, як того вимагає договір, відсутні відомості щодо продукції: рік випуску, країну-виробника, технічні та інші вимоги до товару; відсутня заявка та рахунок-фактура; сертифікат відповідності товару, паспорт або сертифікат якості товару, експлуатаційні документи. 
Окрім того, варто звернути увагу, що згідно товаро-транспортні накладних, переведення товару здійснювалось ТОВ "САН ТРАНС". Ці ТТН були надані позивачем для підтвердження виконання укладеного з та ТОВ "САН ТРАНС" договору транспортного експедирування від 18.11.2019 №124М. Водночас, згідно договору поставки від 18.12.2018 №2110/О, що укладений з ПП "БРАВО 97", обов`язок з поставки власними силами або ж за власний рахунок покладається на постачальника, а не на покупця (пункт 5.4).
Щодо ТОВ "АЛЬТУС-ТРЕЙД" (т.2 а.с. 53-64).
Між позивачем (орендар) та ТОВ "АЛЬТУС-ТРЕЙД" (орендатор) укладений договір оренди від 18.12.2018 №2110/О, за умовами якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду частину нежитлового приміщення площею 280 кв.м.
На підтвердження виконання умов вказаного договору надано акт приймання-передачі приміщення, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), картку рахунку 631, платіжні інструкції, витяг із ЄРПН, податкову накладну.
Відповідно до угоди про розірвання №1 від 27.12.2019, вказаний договір оренди достроково розірваний. 
На підтвердження виконання умов вказаної угоди надано акт приймання-передачі приміщення.
Суд апеляційної інстанції наголошує на відсутності відомостей та документів щодо належності орендованого приміщення (частини приміщення) орендодавцю, а так само і щодо використання цього приміщення позивачем у власній господарській діяльності.
Колегія суддів, з урахуванням наведеного, вважає, що досліджені в процесі розгляду справи первинні документи, складені за результатом спірних господарських операцій не підтверджують фактичне виконання спірних операцій та оформленні лише документально без мети настання реальних правових наслідків.
Позивач ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не доводить реальності суті та змісту спірних операцій посилаючись лише загально на факт їх вчинення та наявність переліку певних видів документів. 
Також, самого лише посилання позивача на окремі правові позиці Верховного Суду (щодо презумпції добросовісності дій платника податку, статусу інформації аналітичних баз даних, статусу ухвал слідчого судді, обвинувального вироку, недостатності ресурсів у контрагентів, тощо) у спорах, пов`язаних із оподаткуванням господарських операцій, недостатньо для висновку про реальність господарських операцій позивача, які є спірними у даній справі.
Зважаючи на викладене, колегія суддів підтримує висновок контролюючого органу та мотиви суду першої інстанції про неправомірність формування позивачем спірних сум податкової звітності.
Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що викладена в пункті 32 рішення про справі «Булвес АД» проти Болгарії», в якому ЄСПЛ погоджується з рішенням Суду ЄС в аналогічному Рішенні від 06.07.2006 у об`єднаних справах C-439/04 і C-440/04 Аксель Кіттель проти Уряду Бельгії (C-439/04) і Уряд Бельгії проти Реколта Рісайклінг СПРЛ (C-440/04): « коли на основі об`єктивних факторів було встановлено, що товар поставляється особі зі статусом платника податків, яка знала чи повинна була знати про те, що купуючи товар, вона приймає участь в операції, пов`язаній з обманним уникненням сплати ПДВ, національний суд відмовляє такій особі у податковому кредиті».
Практика Європейського суду з прав людини говорить про те, що у випадку зловживання з боку певної фізичної або юридичної особи, вони (Держави-члени Конвенції) можуть вжити відповідних заходів з метою запобігти, зупинити або покарати за такі зловживання. Таким чином позбавлення особи права на податковий кредит у зв`язку з виявленими зловживаннями зі сплати ПДВ є можливим та відповідає практиці ЕСПЛ.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА ЕНЕРГО" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складений 25.02.2025.