Справа №463/1440/26
Провадження №3/463/549/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року суддя Личаківського районного суду м. Львова – Нор Н.В. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - 
в с т а н о в и в:
З протоколу серії ВАД № 990349 від 10.02.2026 року вбачається, що 10.02.2026 року близько 16:40 год. гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння в зв`язку з чим не могла забезпечити належний нагляд за дитиною, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1  не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила.
Зважаючи на застосовані способи сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у її відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.1 ст.268 КУпАП.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що остання був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 184 КУпАП. Слід звернути увагу на той факт, що остання не заявила жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлювала своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу. Під час складення протоколу, була повідомлена про порядок розгляду протоколу.
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться в матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП доведена, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
За приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 990349 від 10.02.2026 року, фото та відеоматеріалами.
Таким чином ОСОБА_1  своїми протиправними діями вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилилася від виконання обов`язків матері щодо виховання своєї дитини.
Враховуючи вище викладене, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вина якої у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, які не оспорюються й самою ОСОБА_1  доходжу висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення в межах санкції статі, що буде достатнім для попередження вчинення нею інших правопорушень в подальшому.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 184, 280, 283 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір",-
постановив:
Визнати ОСОБА_1  винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. 
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя Нор Н.В.