Справа № 521/1461/26
Номер провадження № 2/521/3229/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Поліщук І.О.
при секретарі Коржеван В.А.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на виділений об`єкт нерухомого майна, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із спільного нерухомого майна та визнання права власності на виділений об`єкт нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору дарування від 05.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., він прийняв у дар 1/3 (одну третю) частину домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке складалось із двох житлових будинків загальною площею 58,0 кв.м. 
У подальшому, з метою поліпшення житлових умов, позивачем було здійснено перебудову частини домоволодіння, у зв`язку з чим за ним у судовому порядку було визнано право власності на відповідну частину об`єкта нерухомого майна. Так, відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 09.04.2009 року по справі №2-65/2009 за позивачем було визнано право власності на домоволодіння з надвірними спорудами, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
10.06.2009 року КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на підставі вказаного рішення суду за позивачем зареєстровано право власності на 39/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно співвласниками зазначеного домоволодіння є: ОСОБА_2 , яка відповідно до договору дарування №3234 від 27.07.2007 року є власником 1/3 частини домоволодіння; ОСОБА_3 , який на підставі договору дарування №р.8-4134 від 11.09.2004 року є власником 1/3 частки домоволодіння; ОСОБА_1 який на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 09.04.2009 року по справі №2-65/2009 є власником 39/50 частки домоволодіння.
З метою реалізації свого права щодо виділу частки в натурі та оформлення житлового будинку садибного типу літ. «П» як окремого об`єкта нерухомого майна, позивач звернувся до інженера з інвентаризації нерухомого майна щодо встановлення технічної можливості такого виділу. На замовлення позивача ТОВ «Будметрика» (інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , кваліфікаційний сертифікат АЕ №002106) 10 жовтня 2025 року складено висновок щодо технічної можливості виділу частки з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до зазначеного висновку, за технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути виділено.
Також, до звернення до суду, у відповідності до ст. 106 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі заяви позивача від 12.11.2025 року, було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта судово будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.01.2026 року №81/25, за технічними показниками є можливим виділ з належних ОСОБА_1 39/50 частин домоволодіння в самостійну одиницю.
20.12.2025 року позивач спільно з ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. із заявою про укладення договору про виділ частки зі спільної часткової власності. Оскільки ОСОБА_3 до нотаріуса для підписання договору не з`явився, приватним нотаріусом Журавель М.В. згідно відповіді №168/01-16 від 22.12.2025 року було повідомлено, що укладення договору можливе лише за участю всіх співвласників, а за відсутності згоди одного зі співвласників спір підлягає вирішенню в судовому порядку. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Поліщук І.О. 
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 03.02.2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі. Призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 10 квітня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заперечень проти задоволення позовних вимог немає. 
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. 
У відповідності до статті 223 ЦПК України суд ухвалив проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 05.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., ОСОБА_1 прийняв у дар 1/3 (одну третю) частину домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складалось у цілому з двох житлових будинків загальною площею 58,0 кв.м., та надвірних споруд «В» - сарай, «Ж, М» - вбиральні, №2, 5, 8, 9 - огородження, І, ІІ - мощення.
Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 09.04.2009 року по справі №2-65/2009 за ОСОБА_1 було визнано право власності на домоволодіння з надвірними спорудами, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається із: житлового будинку літ. «А» - 1-2 житлової кімнати площею 13,7 кв.м., 1-3 житлової кімнати площею 18,5 кв.м., добудови літ. «а1» - кухні площею 4,3 кв.м., добудови літ. «а2» -1-4 кухні площею 12,0 кв.м., санвузла площею 2,2 кв.м., навісу літ. «а3»; 2/3 частини сараю літ. «В»; шийки погріба літ. «в»; гаражу літ. «О», розташованих на ділянці АДРЕСА_4 з реальною долею 6/25 від усього домоволодіння; на ділянці 2 з реальною долею 27/50 усього домоволодіння у складі одноповерхового житлового будинку літ. «П» з добудовою літера «п» та навісом літ. «п1», навісів літ. «У» та літ. «С», санблоку літ. «Т», розташованих на земельній ділянці площею 507 кв.м.
10.06.2009 року КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на підставі вказаного рішення суду за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 39/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності №22972121.
Судом також встановлено, що співвласниками зазначеного домоволодіння є ОСОБА_2 , яка відповідно до договору дарування №3234 від 27.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвим О.В., є власником 1/3 частини домоволодіння, та ОСОБА_3 , який на підставі договору дарування №р.8-4134 від 11.09.2004 року, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою, є власником 1/3 частки домоволодіння.
Домоволодіння в цілому складається із: житлового будинку літ. «А» загальною площею 87,3 кв.м., житловою 44,1 кв.м.; житлового будинку літ. «Б» загальною площею 72,7 кв.м., житловою 22,1 кв.м.; житлового будинку літ. «П» загальною площею 94,7 кв.м., житловою 46,4 кв.м.; сараїв літ. «В», літ. «З»; гаражу літ. «О»; навісів літ. «У», літ. «С»; санблоку літ. «Т»; огорожі №2, 5, 8-12; мостіння І, ІІ.
Щодо технічної можливості виділу частки судом досліджено висновок інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 (кваліфікаційний сертифікат АЕ №002106, ТОВ «Будметрика») від 10 жовтня 2025 року щодо технічної можливості виділу частки з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до цього висновку, за технічними показниками об`єкт нерухомого майна може бути виділено, а склад новоутворених об`єктів нерухомого майна становить наступне.
Об`єкт 1 (який пропонується виділити в окрему одиницю): житловий будинок садибного типу літ. «П», загальною площею 94,7 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м.; навіс літ. «С»; санблок літ. «Т»; навіс літ. «У»; огорожа № 9-12; вимощення ІІ; земельна ділянка у фактичному користуванні площею 0,0609 га.
Об`єкт 2 (який залишається у спільній частковій власності): житловий будинок садибного типу літ. «А», загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м.; житловий будинок садибного типу літ. «Б», загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.; сарай літ. «В»; сарай літ. «З»; гараж літ. «О»; огорожа № 2, 5, 8; вимощення І; земельна ділянка у фактичному користуванні площею 0,0791 га.
Висновком встановлено, що варіант поділу пропонується відповідно до фактично складеного порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями, при якому у кожного співвласника облаштований окремий вхід, наявна окрема кухня, житлові кімнати, окремі системи опалення, окремі технічні комунікації, у зв`язку з чим для здійснення поділу перепланування та переобладнання житлового будинку не потрібно.
Також судом досліджено висновок експерта судово будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.01.2026 року №81/25, проведеної відповідно до ст. 106 ЦПК України на замовлення позивача. Відповідно до вказаного висновку, за технічними показниками є можливим виділ з належних ОСОБА_1 39/50 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в самостійну одиницю (Об`єкт №1): житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у складі житлового будинку садибного типу літ. «П», загальною площею 94,7 кв.м., та житловою площею 46,4 кв.м.; навісу літ. «С»; санблоку літ. «Т»; навісу літ. «У»; огорожі № 9-12; вимощення ІІ; земельної ділянки у фактичному користуванні площею 0,0609 га.
Новоутворений об`єкт нерухомого майна (Об`єкт №2): житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у складі житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м.; житлового будинку садибного типу літ. «Б», загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.; сараю літ. «В»; сараю літ. «З»; гаражу літ. «О»; огорожі №2, 5, 8; вимощення І, розташованого на земельній ділянці площею 0,0791 га, - залишається у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , частки яких підлягають перерахунку в результаті виділу.
Відповідно до розрахунку часток нерухомого майна, проведеного у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 488 «Деякі питання проведення технічної інвентаризації», частка ОСОБА_1 в Об`єкті №2 становить: 52,7 кв.м. / 160,0 кв.м. = 329/1000 часток. 
З метою реалізації свого права щодо виділу частки в натурі та оформлення житлового будинку садибного типу літ. «П» як окремого об`єкта нерухомого майна 20.12.2025 року позивач спільно з ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. із заявою про укладення договору про виділ частки зі спільної часткової власності. Оскільки ОСОБА_3 до нотаріуса для підписання договору не з`явився, приватним нотаріусом Журавель М.В. згідно відповіді №168/01-16 від 22.12.2025 року було повідомлено, що укладення договору можливе лише за участю всіх співвласників, а за відсутності згоди одного зі співвласників спір підлягає вирішенню в судовому порядку. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Право співвласника на виділ у натурі своєї частки із спільного майна закріплене ст. 364 ЦК України. Відповідно до вказаної статті, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу в натурі право спільної часткової власності співвласника, що виділяє свою частку, припиняється, і одночасно він набуває право власності на виділений об`єкт, що підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі укладається у письмовій формі та нотаріально посвідчується.
Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Статтею 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Щодо застосовних правових позицій Верховного Суду суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.04.2025 року у справі №357/3145/20 зазначила, що поняття «поділ» і «виділ» не є тотожними: у разі поділу майна, яке перебуває у спільній частковій власності, воно поділяється між усіма співвласниками і правовідносини спільної часткової власності припиняються взагалі; у разі виділу частки чи припинення права на частку в спільному майні правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, якому виділяють його частку в натурі. Для решти співвласників режим спільної часткової власності зберігається.
Постанова Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 зазначає, що виділ частки житлового будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути надана відокремлена частина будинку з самостійним входом або при технічній можливості переобладнання приміщень у ізольовані квартири.
Верховний Суд України у справі №6-12цс13 від 03.04.2013 року та у справі №6-4цс14 від 19.02.2014 року підкреслює, що визначальним для виділу є технічна можливість виділу частини будинку відповідно до часток співвласників, а не порядок користування майном.
У постанові Верховного Суду від 13.07.2023 року у справі №583/2924/20 суд зазначив, що виділ частки житлового будинку у спільній частковій власності можливий, якщо виділена частина є самостійним об`єктом нерухомого майна з окремим входом та комунікаціями, а розмір виділеної частки може враховуватися у межах частки співвласника.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі №445/442/16-ц (провадження №61-13434св19) зроблено висновок про те, що допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, відповідно до ст. 106 ЦПК України. Порядок проведення експертизи та складення висновків визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Судом досліджено висновок інженера з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 від 10.10.2025 року та висновок експерта судово будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 12.01.2026 року №81/25. Обидва висновки підтверджують технічну можливість виділу у натурі Об`єкта №1 у самостійну одиницю без необхідності проведення перепланування або переобладнання приміщень, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.02.2021 року у справі №445/442/16-ц.
Судом встановлено, що належна позивачу частина домоволодіння фактично є відокремленою, має у своєму складі необхідні приміщення, характерні для самостійного житлового будинку, окремий вхід та окремі інженерні комунікації, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим ТОВ «БУДМЕТРІКА», висновком щодо технічної можливості виділу від 10.10.2025 року та висновком судової експертизи від 12.01.2026 року №81/25.
Оскільки між позивачем та ОСОБА_2 спору щодо порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою немає, натомість ОСОБА_3 з 2022 року не проживає у домоволодінні, на телефонні дзвінки не відповідає, і у зв`язку з цим позасудове нотаріальне оформлення виділу частки є неможливим, суд вважає, що позивач правомірно реалізує своє право на судовий захист у порядку ст. 4 ЦПК України.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 183, 316, 317, 319, 321, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із спільного нерухомого майна та визнання права власності – задовольнити в повному обсязі.
Виділити з належних ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 39/50 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в самостійну одиницю об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається з житлового будинку садибного типу літ. «П», загальною площею 94,7 кв.м, житловою площею 46,4 кв.м; навісу літ. «С»; санблоку літ. «Т»; навісу літ. «У»; огорож № 9-12; вимощення ІІ; розташованого на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні площею 0,0609 га. 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) право власності на новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається з житлового будинку садибного типу літ. «П», загальною площею 94,7 кв.м, житловою площею 46,4 кв.м; навісу літ. «С»; санблоку літ. «Т»; навісу літ. «У»; огорож № 9-12; вимощення ІІ; розташованого на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні площею 0,0609 га., розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на новоутворений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається з житлового будинку садибного типу літ. «П», загальною площею 94,7 кв. м, житловою площею 46,4 кв.м; навісу літ. «С»; санблоку літ. «Т»; навісів літ. «У», огорож № 9-12; вимощення ІІ; розташованого на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні площею 0,0609 га. 
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) право власності на 329/1000 частин домоволодіння, який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 87,3 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м.; житлового будинку літ. «Б» загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.; сараїв літ. «В», «З», гаражу літ. «О», огорож № 2, 5, 8, вимощення І, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . 
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано «15» квітня 2026 року.

Суддя          І.О. Поліщук