ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	Львів	Справа № 308/13223/25 пров. № А/857/303/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 
з участю секретаря судового засідання – Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року у справі №308/13223/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови,-
суддя в 1-й інстанції – Суха Н. І.,
дата ухвалення рішення – 06 листопада 2025 року, 
місце ухвалення рішення – селище Воловець,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5623689 від 01 вересня 2025 року.
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що виміряна поліцейським швидкість руху керованого ним транспортного засобу (76 км/год) є сумнівною, враховуючи те, що поліцейський тримав вимірювальний прилад TruCAM у руці, а це суперечить положенням другої статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", а тому показання приладу не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення. Вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції не пред`явив докази порушення швидкісного режиму і незаконно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду адміністративної справи на інший строк, чим порушив ст.268 КУпАП та конституційне право на правничу допомогу та захист адвокатом. Покликається на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 05 листопада 2025 року у справі №308/13149/25, де відмовлено у притягненні його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП. З врахуванням наведеного вважає, що підстави для прийняття оскаржуваної постанови були відсутні, а тому така підлягає скасуванню. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити, а також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідач- Департамент патрульної поліції подав відзив на апеляційному скаргу, в якому зазначає про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Позивач (апелянт) – ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, оскільки відповідно до ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду, а згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 гривень за те, що 01 вересня 2025 року на 793 км автомобільної дороги М-06, близько 14 год 21 хв рухався транспортним засобом «Skoda Octavia А5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год) зі швидкістю 76 км/год, перевищивши дозволене обмеження швидкості руху на 26 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.9.б ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт правомірності прийняття оскаржуваної постанови ЕНА №5623689 від 01 вересня 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та підстави для її скасування відсутні. 
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
За змістом п.12.9. б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 01 вересня 2025 року під здійснення превентивних заходів щодо адміністративних правопорушень за перевищення встановлених обмежень швидкості руху на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп» км.793 було зафіксовано перевищення швидкості руху транспортним засобом «Skoda Octavia А5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год), який рухався зі швидкістю 76 км/год, перевищивши дозволене обмеження швидкості руху на 26 км/ год, чим порушив вимоги пункту 12.9.б ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-8 цього Кодексу.
Стаття 279-1 КУпАП передбачає, що у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт перевищення швидкості руху транспортним засобом «Skoda Octavia А5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп» км.793 на 26 км/год. Таке порушення зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості ТruCAM LTI 20/20, про що зазначено поліцейським у постанові.
Колегія суддів зауважує, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків.
Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості ТruCAM LTI 20/20, то колегія суддів зазначає, що такий здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати відповідний транспортний засіб; за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості ТruCAM LTI 20/20 здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що прилад ТruCAM LTI 20/20 №ТС000762 при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу може утримуватися інспектором поліції в руках, оскільки лазерний вимірювач ТruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено факт правомірності прийняття оскаржуваної постанови ЕНА №5623689 від 01 вересня 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та підстави для її скасування відсутні.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем було порушено його право на захист, то колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Згідно з ч.1 ст.271 КАС України у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Як вбачається з відеозапису, який міститься у матеріалах справи, на 30 хв. 52 с. запису позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатись допомогою фахівця у галузі права, який зможе надати кваліфіковану оцінку ситуації, що склалась. Відповідачем озвучено, що о 14 год. 57 хв. задоволено вказане клопотання та перенесено розгляд справи на 30 хв.
Колегія суддів зазначає, що положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, дійсно передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.
Разом з тим, статтею 268 КУпАП встановлено вичерпний перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, заявляти клопотання та при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
За правилами статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
У наведених вище положеннях норм процесуального права визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Положення КУпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на отримання юридичної допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.
Таким чином, наведеними вище обставинами підтверджується, що ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства надано право на захист, відкладено розгляд справи на 30 хв., а тому підстави стверджувати про порушення відповідачем вимог ст.268 КУпАП, відтак права на захист відсутні.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про відкладення розгляду справи на більш тривалий час, оскільки поліція, як суб`єкт владних повноважень (в даному випадку - інспектор патрульної поліції), приймаючи оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.
Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на постанову апеляційного адміністративного суду, оскільки докази у кожній справі оцінюються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи та постанова суду апеляційної інстанції не є обов`язковою для застосування. 
Крім того, позивач покликається на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 05 листопада 2025 року у справі №308/13149/25, якою відмовлено у притягненні його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Разом з тим, колегія суддів такі покликання відхиляє та не приймає до уваги, оскільки відсутні підстави стверджувати про те, що вона спростовує факт поставленого йому у вину вчиненого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 195, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2025 року у справі №308/13223/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.