РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року 	справа № 580/6127/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа Головне управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – відповідач), третя особа Головне управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо накладення арешту на кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІВАN НОМЕР_1 , картка для виплат НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк»;
- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №76960154 від 24.01.2025 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІВАN НОМЕР_1 , картка для виплат НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
Позовні вимоги обґрунтовані неправомірними, на думку позивача, діями державного виконавця, який протиправно наклав арешт на розрахунковий рахунок, на який позивачу надходять пенсійні виплати, які є єдиним джерелом доходу.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
На примусовому виконанні в Черкаському відділі державної виконавчої служби у Черкаського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №76960154 з примусового виконання виконавчого листа №580/8555/24, виданого 17.12.2024 Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави податкового боргу в сумі 505 747,41 грн.
Постановою державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Іриною Миколаївною у ВП№76960154 винесено постанову про арешт коштів боржника від 24.01.2025.
У позовній заяві представник позивача стверджує, що не заперечується відповідачем, що позивач звернувся до державної виконавчої служби із заявою про скасування арешту з рахунку НОМЕР_3 , номер картки НОМЕР_2 , на який отримує лише пенсійні виплати, що підтверджується Випискою по картці/рахунку та довідкою виданих АТ КБ «ПриватБанк».
Листом від 22.05.2025 №31285/5 Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відмовлено у винесенні постанови про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій з посиланням на пп.2 п.10-2 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Вважаючи протиправними дії державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок, на який позивач отримує лише пенсійні виплати, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною першою статті 48 Закону №1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Згідно з приписами ч. ч. 3, 4 ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі — Інструкція).
Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу 2 частини першої статті 48 Закону №1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника.
Пунктом 8 розділу VIII Інструкції передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIII, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт майна (коштів) боржника, як початковий етап процедури звернення стягнення на майно боржника, переслідує мету забезпечення реального виконання рішення і являє собою сукупність заходів, наслідком яких є обмеження боржника у праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець, за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором, повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема коштів на банківських рахунках, відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку.
Лише наявність сукупності таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів на банківських рахунках у відповідності до статті 56 Закону №1404-VIII.
Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначає стаття 68 Закону №1404-VIII.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону №1404-VIII, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Тож звернення виконавцем стягнення на пенсію, в рамках якого може бути застосований арешт, допускається лише за умови відсутності у боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.
При цьому розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, за умовою частини першої статті 70 Закону №1404-VIII, вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За приписами абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону №1404-VIII, абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є тотожними за своїм змістом, з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ й організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати у встановлених законом випадках; за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Тобто на законодавчому рівні установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсії боржника за виконавчим провадженням залежно від виду стягнень, що є складником механізму примусового виконання судових рішень.
У своєму рішенні від 22.03.2023 №3-р(II)/2023 у справі щодо гарантованості пенсії, що є основним джерелом існування, не нижче прожиткового мінімуму Конституційний Суд України зазначив, що чинне законодавство України визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості; як встановлений законом базовий державний соціальний стандарт, на основі якого визначають державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (частина перша статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», абзац четвертий статті 1, стаття 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Оспорювані приписи Закону №1404, Закону №1058, якими для звернення стягнення у виконавчому провадженні установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсій боржника, що їх визначено у мінімальному розмірі - розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, унеможливлюють виплату пенсії, що є основним джерелом існування, у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом. У такий спосіб людину може бути позбавлено навіть мінімальних соціальних вигод та захисту від бідності через примусове виконання рішення.
У зв`язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорювані приписи Закону №1404, Закону №1058 є невиконанням державою свого позитивного обов`язку забезпечити мінімальний соціальний захист людини відповідно до приписів частини третьої статті 46 Конституції України, що заперечує людську гідність як абсолютну цінність, нівелює сутність конституційних прав на соціальний захист та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, а отже, не відповідають приписам статей 1, 3, 8, 21, 28, 46, 48 Конституції України, з огляду на що вирішив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV в тім, що вони унеможливлюють виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму.
Цим же рішенням Конституційний Суд повідомив Верховній Раді України про необхідність внормування порядку відрахування із пенсії у разі звернення стягнення на неї у виконавчому провадженні, установлений приписами абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, абзаців третього, четвертого частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.
Втім і до теперішнього часу Верховна Рада це питання не внормувала.
Натомість абзацом 3 пункту 102 розділу ХІІ Перехідні та прикінцеві положення Закону №1404-VIII Верховна Рада запровадила норму, відповідно до якої тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про те, що накладення арешту на пенсійні кошти боржника, що розміщені у банківській установі, є надмірним тягарем для такого боржника та порушенням його права на необхідний рівень умов життя насамперед в умовах воєнного стану.
Тож на переконання суду, не може бути накладений арешт на кошти, що складають пенсію боржника, поза межами дозволених законом розмірів відрахувань з такої пенсії, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.
При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках, та які не є коштами, що складають пенсію боржника, таке обмеження не розповсюджується.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, окрім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі розміщення на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону №1404-VIII.
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження обставин того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону №1404-VIII).
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19.
При цьому передбачене абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону №1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає можливості зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до абз. 1 ч. 4 ст. 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження обставин того, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є проявом здійснення повноважень на усунення спричинених негативних наслідків.
Однак, це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку із забороною, встановленою законом.
Абзацом 1 пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.
У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.
У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.
Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".
У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.
Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови: надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку.
Тобто, законодавець дозволив боржникам - фізичним особам, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, користуватися сумою у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати за умови, що боржник звернеться до виконавця з відповідною заявою.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач на підтвердження обставин зарахування на рахунок в АТ "ПРИВАТБАНК" IBAN: НОМЕР_4 пенсійних виплат надав виписку по вказаному картковому рахунку, яка відображає факт зарахування пенсії за період з 01.05.2024 до 23.05.2025.
Суд не може залишати поза увагою цю обставину, так як залишення під арештом коштів, складовою яких є пенсія боржника, унеможливлює реалізацію гарантованої Державою базової соціальної підтримки людини у розумінні приписів частини третьої статті 46 Конституції України, оскільки у такому випадку не забезпечується виплата пенсії, що є основним джерелом існування, у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За таких обставин суд, керуючись приписами частини першої статті 2, частини другої статті 9, пункту 10 частини другої статті 245 КАС України, а також висновками, сформульованими Конституційним Судом у рішенні від 22.03.2023 №3-р(II)/2023, з метою ефективного захисту прав позивача у спірних відносинах вважає за доцільне вийти за межі заявлених позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з грошових коштів, розміщених на рахунку IBAN: НОМЕР_4 , в банку Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», на ім`я ОСОБА_1 , в частині коштів із призначенням платежу пенсійна виплата.
Зняття арешту з коштів, що складають пенсію, у такому випадку здійснюється виконавцем відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону №1404-VIII.
Суд зазначає, що зняття арешту не звільняє позивача від виконання власних боргових зобов`язань за виконавчим документом до погашення суми боргу у повному обсязі або до завершення відносно боржника процедур, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. Реалізація особою права на своєчасне і повному обсязі пенсійне забезпечення гарантується виконанням платниками обов`язків щодо сплати податків, зборів, обов`язкових платежів та виконанням ними власних боргових зобов`язань перед бюджетами.
Разом з цим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо про визнання протиправними дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІВАN НОМЕР_1 , картка для виплат НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП №76960154 від 24.01.2025 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІВАN НОМЕР_4 , картка для виплат НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», оскільки відсутні докази, що станом на час вчинення зазначених дій/винесення постанови державний виконавець був обізнаний про надходження на рахунок позивача НОМЕР_4 лише пенсійних виплат.
За приписами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з грошових коштів, розміщених на рахунку IBAN: НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПРИВАТБАНК», в частині коштів із призначенням платежу пенсійна виплата.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 КАС України.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ