ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/2535/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2025 (суддя Бажанова Ю.А.; повне рішення складено 22.07.2025) у справі № 904/2535/25
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ 
до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 350,62 грн трьох процентів річних та 480,79 грн втрат від інфляції, нарахованих за неналежне виконання грошового зобов`язання зі сплати вартості користування вагонами.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням строків виконання відповідачем зобов`язання зі сплати вартості користування вагонами та збору за зберігання вантажу, що становлено рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 у справі № 904/50/24, від 04.03.2024 у справі № 904/48/24 та від 16.07.2024 у справі № 904/2081/24.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 22.07.2025 частково задовольнив позов у справі № 904/2535/25, стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» 4,66 грн трьох процентів річних.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване неправильним визначенням позивачем строку прострочення виконання грошового зобов`язання, який за висновком суду починає свій перебіг з дати набрання законної сили рішеннями господарського суду у справах № 904/50/24, № 904/48/24 та № 904/2081/24, а не за закінченням дводенного строку, відведеного замовнику на підписання наданих перевізником відомостей плати за користування вагонами і контейнерами та накопичувальних карток, що є передумовою для списання останнім зазначених у них сум грошових коштів з попередньої оплати, здійсненої замовником з метою оплати послуг перевізника.
Місцевий господарський суд зазначив, що обов`язок зі сплати вартості отриманих замовником послуг з перевезення вантажів безпосередньо пов`язано із вказаними рішеннями господарського суду.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2025 у справі № 904/2535/25 скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Скаржник вважає, що обов`язок зі здійснення плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу виникає у замовника з моменту надання перевізником цих послуг, а не з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі про стягнення вартості цих послуг.
Скаржник зазначив, що рішеннями господарського суду у справах № 904/50/24, № 904/48/24 та № 904/2081/24 лише підтверджено порушення Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» обов`язку зі сплати Акціонерному товариству Українська залізниця» вартості послуг користування вагонами та зберігання вантажу, водночас їх сплата мала відбутися впродовж двох днів з моменту підписання замовником карток форм ФДУ-92, ГУ-46 та ГУ-46а, шляхом списання залізницею грошових коштів з попередньої оплати. Своєю чергою вчасному списанню залізницею грошових коштів завадило зазначення замовником у цих документах зауважень (застережень), безпідставність чого встановлено вищевказаними рішеннями суду.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» у відзиві заперечило проти доводів апеляційної скарги, просило залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.
Відповідач вважає, що умовами договору перевезення не визначений строк виконання замовником обов`язку з оплати вартості наданих послуг, тому початком перебігу строку прострочення виконання грошового зобов`язання є дата набрання рішенням (рішеннями) суду законної сили, якими з нього стягнено їх вартість на користь перевізника.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 15.08.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2025 у справі № 904/2535/25.
Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснити у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник) уклало 30.06.2020 з Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 45-00190905/2020-0001, предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 договору).
Надання послуг за цим договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами (пункт 1.4 договору).
Пунктом 2.1.4 договору передбачено обов`язок замовника сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Замовник самостійно зобов`язаний визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.
Відповідно до пункту 2.1.7 договору обов`язком замовника, зокрема є підписання не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомостей плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомосте плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а, а у випадку оформлення зазначених документів в паперовій формі, на вимогу перевізника зобов`язаний підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої вимоги.
Пунктом 4.4 договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:
- провізних платежів за перевезення, зазначених в накладних;
- суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами;
- плати за використання власних вагонів перевізника за межами України, що відображається в щодобових інформаційних повідомленнях;
- штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень, тощо;
- неустойки, нарахованої, згідно з додатками до договору та відображеної в інформаційному повідомленні;
- пені.
У червні 2023 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» надало Приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» послуги з перевезення власних порожніх вагонів, за які перевізник нарахував плату за користування вагонами в сумі 9364,44 грн (з ПДВ).
Плату за користування вагонами включено до відомостей форми ГУ-46 за такими номерами: № 17069047 від 17.06.2023, № 20069048 від 20.06.2023, № 23069051 від 23.06.2023, № 25069054 від 25.06.2023. 
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 07.03.2024 у справі № 904/50/24 стягнув з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у розмірі 9364,44 грн.
Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 02.04.2024 перерахувало Акціонерному товариству «Українська залізниця» 9364,44 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4500012927.
У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» надавало Приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» послуги з перевезення власних порожніх вагонів, за які перевізник нарахував плату за користування вагонами в сумі 3240,00 грн (з ПДВ).
Плату за користування вагонами включено до відомостей форми ГУ-46 за № 15119126 від 15.11.2023.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 04.03.2024 у справі № 904/48/24 стягнув з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у розмірі 3240,00 грн.
Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 02.04.2024 перерахувало Акціонерному товариству «Українська залізниця» 3240,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 45000012928.
У лютому 2024 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» надало Приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» послуги з перевезення власних порожніх вагонів, за які перевізник нарахував плату за користування вагонами в сумі 6819,60 грн (з ПДВ).
Плату за користування вагонами включено до відомостей форми ГУ-46 за такими номерами: № 09029020 від 09.02.2023, № 09029022 від 09.02.2023, 09029024 від 09.02.2023, № 09029025 від 09.02.2023, № 10029027 від 10.02.2023, № 10029028 від 10.02.2023, № 10029029 від 10.02.2023, № 11029030 від 11.02.2023, № 11029031 від 11.02.2023, № 12029032 від 12.02.2023, № 12029033 від 12.02.2023, № 13029034 від 13.02.2023, № 13029035 від 13.02.2023, № 13029036 від 13.02.2023, № 14029037 від 14.02.2023, № 15029038 від 15.02.2023, № 15029039 від 15.02.2023, № 18029049 від 18.02.2023, № 18029050 від 18.02.2023, № 28029056 від 28.02.2023.
Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 у справі № 904/2081/24 стягнув з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у розмірі 6819,60 грн.
Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 05.08.2024 перерахувало Акціонерному товариству «Українська залізниця» 6819,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4500034856.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
За змістом статті 5 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, нормативні документи, що визначають, зокрема порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами – суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Згідно із пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року № 113 (далі – Правила користування вагонами і контейнерами) облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.
У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.
Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (зі змінами та доповненнями), розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.
Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).
Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Таким чином, обов`язок зі сплати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу у вантажовласника виникає з моменту надання таких послуг залізницею та фіксації їх надання у відповідних документах (відомостях плати, накопичувальних картках), а оплата цих послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Своєю чергою, підписання вантажовласником відомостей плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальних карток із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, позбавляє залізницю права списувати спірні суми із попередньої оплати.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідно до умов договору (пункт 1.4, 2.1.4, 2.1.7) та встановленого порядку розрахунків, на вантажовласника покладено обов`язок зі сплатити наданих послуг перевезення не пізніше двох робочих днів з моменту оформлення відомостей плати за користування вагонами та накопичувальних карток, чим спростовуються висновки місцевого господарського суду щодо відсутності строку для оплати наданих послуг.
Встановленими обставинами справи підтверджується, що позивач нарахував плату за користування вагонами і контейнерами, відобразивши її у відомостях форми ГУ-46, здійснити яку відповідач мав не пізніше двох робочих днів з моменту складання форм ГУ-46, водночас списанню залізницею нарахованих сум грошових коштів з внесеної передоплати завадили зауваження (застереження) вантажовласника, зазначені у вказаних відомостях.
Апеляційний господарський суд зазначає, що безпідставність здійснення Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» зауважень у складених Акціонерним товариством «Укрзалізниця» відомостях форми ГУ-46, підтверджена чинними рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області у справах № 904/50/24, № 904/48/24 і № 904/2081/24, спір в яких вирішено між тими ж сторонами, що і у даній справі.
Апеляційний господарський суд встановив, що плату за користування вагонами, відображену у формах ГУ-46 за № 17069047, № 20069048, № 23069051, № 25069054 відповідач сплатив 02.04.2024, перерахувавши Акціонерному товариству «Українська залізниця» 9364,44 грн. Плату у розмірі 3240,00 грн за користування вагонами, відображену у формі ГУ-46 за № 15119126, сплачено 02.04.2024. Плату у розмірі 6819,60 грн за користування вагонами, відображену у формах ГУ-46 за № 09029020, № 09029022, 09029024, № 09029025, № 10029027, № 10029028, № 10029029, № 11029030, № 11029031, № 12029032, № 12029033, № 13029034, № 13029035, № 13029036, № 14029037, № 15029038, № 15029039, № 18029049, № 18029050, № 28029056, сплачено 05.08.2024.
Таким чином, плата за користування вагонами внесена з порушенням строків, встановлених умовами договору та порядку розрахунків.
Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі № 910/4908/21 зазначав що положення статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України свідчать, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених положеннями статті 625 цього Кодексу, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Апеляційний господарський суд зауважує, що за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, що виникло з підстав, які існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
Рішення суду здатне бути джерелом для набуття цивільних прав і обов`язків тільки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Рішення суду, як правомірна приватно-правова конструкція, не повинно використовуватися учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню для набуття цивільних прав і обов`язків, за відсутності вказівки про це в актах цивільного законодавства (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 у справі № 201/2288/20 (провадження № 61-7154св22).
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що місцевий господарський суд неправильно визначив період строку порушення грошового зобов`язання, визначивши початком його перебігу дату набрання законної сили рішеннями у справах № 904/50/24, № 904/48/24 і № 904/2081/24, оскільки зобов`язання грошового характеру виникли у даному випадку через неналежне виконання умов договору і не пов`язані із зазначеними судовими актами, виданими з метою їх примусового виконання.
Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних, нарахованих за порушення строків оплати вартості користування вагонами і контейнерами, перебіг заборгованості з виконання якої у даному випадку розпочався на третій день з моменту оформлення залізницею відомостей форми ГУ-46.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що наявні передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для зміни рішення суду.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу за правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2025 у справі № 904/2535/25 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2025 у справі № 904/2535/25 змінити, виклавши абзаци перший-третій резолютивної частини у редакції такого змісту:
«Позов задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (вул. Рудна, 47, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, 50064; код ЄДРПОУ 00190905) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680; код ЄДРПОУ 40075815) 480,79 грн (чотириста вісімдесят гривень 79 копійок) інфляційних втрат, 350,62 грн (триста п`ятдесят гривень 62 копійки) трьох процентів річних, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) витрат зі сплати судового збору».
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (вул. Рудна, 47, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, 50064; код ЄДРПОУ 00190905) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680; код ЄДРПОУ 40075815) 3633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок) витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.04.2026

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ